EIROPAS REVĪZIJAS PALĀTA

12, rue Alcide De Gasperi

1615 Luxembourg

LUXEMBOURG

Tālrunis +352 4398-1

E-pasts: eca-info@eca.europa.eu

Internets: http://eca.europa.eu

Twitter: @EUAuditorsECA

YouTube: EUAuditorsECA

Plašāka informācija par Eiropas Savienību ir pieejama portālā Europa (http://europa.eu).

Luksemburga: Eiropas Savienības Publikāciju birojs, 2015. gads

Print | ISBN 978-92-872-2440-8 | ISSN 1831-0877 | doi:10.2865/33175 | QJ-AB-15-006-LV-C
PDF | ISBN 978-92-872-2448-4 | ISSN 1977-5717 | doi:10.2865/56992 | QJ-AB-15-006-LV-N
EPUB | ISBN 978-92-872-2464-4 | ISSN 1977-5717 | doi:10.2865/788807 | QJ-AB-15-006-LV-E

© Eiropas Savienība, 2015. gads

Reproducēšana ir atļauta, ja tiek norādīts avots.

Attiecībā uz jebkādu 1. attēla izmantošanu vai reproducēšanu atļauja ir jāprasa tieši autortiesību īpašniekam.

KĀ PASŪTĪT ES IZDEVUMUS

Bezmaksas izdevumi

•Viens eksemplārs:
ar EU Bookshop starpniecību (http://bookshop.europa.eu).

•Vairāk nekā viens eksemplārs vai plakāti/kartes:
Eiropas Savienības pārstāvniecībās (http://ec.europa.eu/represent_lv.htm),
Eiropas Savienības delegācijās valstīs, kas nav ES dalībvalstis (http://eeas.europa.eu/delegations/index_lv.htm),
ar Europe Direct dienesta starpniecību (http://europa.eu/europedirect/index_lv.htm)
vai piezvanot uz tālruņa numuru 00 800 6 7 8 9 10 11 (zvanīšana bez maksas no jebkuras vietas Eiropas Savienībā) (*).

(*)Informāciju sniedz bez maksas, tāpat arī lielākā daļa zvanu ir bezmaksas (izņemot dažus operatorus, viesnīcas vai taksofonus).

Maksas izdevumi

•Ar EU Bookshop starpniecību (http://bookshop.europa.eu).

LV
2015

Nr. 02

Īpašais ziņojums

ES finansējums komunālo
notekūdeņu attīrīšanas
iekārtām Donavas upes
baseinā: ir nepieciešami
turpmāki centieni, lai
palīdzētu dalībvalstīm
sasniegt ES notekūdeņu
politikas mērķus

(saskaņā ar LESD 287. panta 4. punkta otro daļu)

Revīzijas darba grupa

ERP īpašajos ziņojumos tiek atspoguļoti rezultāti, kas iegūti atsevišķu budžeta jomu vai vadības aspektu lietderības un atbilstības revīzijās. ERP atlasa un izstrādā šos revīzijas uzdevumus tā, lai tiem būtu pēc iespējas lielāka ietekme, konkrēti, tiek ņemts vērā risks, kādam pakļauta lietderība vai atbilstība, attiecīgo ienākumu vai izdevumu apjoms, paredzamie notikumi, kā arī politiskās un sabiedrības intereses.

Šo lietderības revīziju veica ERP locekļa Henri Grethen vadītā II apakšpalāta, kura revidē struktūrpolitikas, transporta un enerģētikas izdevumu jomas. Revīziju vadīja ERP loceklis George Pufan, un viņam palīdzēja biroja vadītājs Patrick Weldon, biroja atašejs Mircea Radulescu, nodaļas vadītājs Alain Vansilliette, revidentu grupas vadītāja Marion Colonerus, revidente Zuzana Gullova, revidents Attila Horvay-Kovacs, revidents Jean-François Hynderick, revidente Dana Moraru, revidente Radka Papouskova, revidents Tomasz Plebanowicz un revidents Olivier Prigent.

No kreisās uz labo: Mircea Radulescu, Alain Vansilliette, Olivier Prigent, George Pufan, Zuzana Gullova, Patrick Weldon, Attila Horvay-Kovacs un Tomasz Plebanowicz.

Saturs

Glosārijs

Kopsavilkums

Ievads

Vispārīga informācija

ES līdzfinansējums ar notekūdeņiem saistītām infrastruktūrām

Revīzijas tvērums un pieeja

Apsvērumi

Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvā noteikto termiņu ievērošana

Dalībvalstis parasti ievēroja Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvā noteiktos termiņus attiecībā uz notekūdeņu savākšanu, bet ne attīrīšanu

Komisijai ir tikai daļēja informācija par stāvokli aglomerācijās, kurās ir mazāk par 2 000 c. e.

Komisija seko stāvoklim trijās no četrām apmeklētajām dalībvalstīm, kurās netiek ievēroti noteikumi

2007.–2013. gada plānošanas periodā pieejamo ES līdzekļu izlietojums

Netika apgūts viss finansējums, kas bija pieejams saskaņā ar 2007.–2013. gada darbības programmām

Līdz 2013. gada beigām lielākā daļa tiešo rezultātu un koprezultātu rādītāju mērķlielumu netika sasniegti

ES līdzfinansēto komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu efektivitāte

Komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu darbības rezultāti

Komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu radīto dūņu izmantošana

ES līdzfinansēto komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu finansiālā ilgtspēja

Notekūdeņu tarifi, ko piemēroja lietotājiem, ļāva pilnībā segt izmaksas tikai 11 % gadījumu

Tarifi par notekūdeņu attīrīšanu bija zemāki nekā Komisijas minētais pieejamības līmenis 92 % gadījumu, kad izmaksas atguva tikai daļēji

Finanšu rezerves nav pietiekamas, lai nodrošinātu infrastruktūras atjaunošanu

Secinājumi un ieteikumi

I pielikums. | Komunālo notekūdeņu attīrīšanas vide
II pielikums. | Pārbaudīto notekūdeņu attīrīšanas iekārtu saraksts
III pielikums. | Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas ieviešanas termiņi

Komisijas atbildes

Glosārijs

Aglomerācija: teritorija, kurā iedzīvotāju un/vai saimnieciskās darbības koncentrācija ir pietiekama, lai komunālos notekūdeņus savāktu un novirzītu uz notekūdeņu attīrīšanas iekārtām vai galīgās novadīšanas vietu.

Atļauja notekūdeņu novadīšanai: šajā ziņojumā tās ir atļaujas, ko izsniedz notekūdeņu novadītājiem saskaņā ar valsts tiesību aktu noteikumiem. Atļaujās, kas izsniegtas notekūdeņu attīrīšanas iekārtām, cita starpā sniedz informāciju par iekārtas jaudu un robežvērtībām, kas attiecas uz vairākiem parametriem un piesārņotājiem.

Bioķīmiskais skābekļa patēriņš (BSP₅): mikroorganismu patērētā skābekļa daudzums, lai likvidētu ūdenī esošas bioloģiski noārdāmas organiskās vielas un minerālvielas. Šo rādītāju parasti izmanto, lai mērītu skābekļa patēriņu mg O₂/l pēc piecām dienām. Jo augstāka ir BSP₅ vērtība, jo vairāk skābekļa patērē mikroorganismi un jo lielāks ir piesārņojums.

Cilvēka ekvivalents (c. e.): skaitļos izteikts notekūdeņu piesārņojuma slodzes rādītājs, kas atbilst “ekvivalentam” cilvēku skaitam, kuri piesārņotu notekūdeņus tādā pašā pakāpē. Viens c. e. atbilst viena cilvēka radītu notekūdeņu piesārņojuma slodzei un nozīmē bioloģiski attīrāmo notekūdeņu daudzumu, kas piecas dienas pēc kārtas bioķīmiski piesaista 60 g skābekļa dienā.

Darbības programma: tajā izklāstītas dalībvalsts prioritātes un konkrēti mērķi, kā arī tas, kā attiecīgajā periodā (parasti septiņos gados) tiks izlietots finansējums (ES un valsts publiskais un privātais līdzfinansējums) projektu finansēšanai. Ar šo projektu palīdzību jāsasniedz noteikts skaits mērķu, kas konkretizēti darbības programmas prioritāro virzienu līmenī. Katram kohēzijas jomas fondam (proti, Eiropas Reģionālās attīstības fondam, Kohēzijas fondam un Eiropas Sociālajam fondam) ir izstrādātas programmas. Darbības programmu sagatavo dalībvalsts, un Komisijai tā jāapstiprina, pirms drīkst veikt maksājumus no ES budžeta. Attiecīgajā periodā darbības programmās drīkst veikt izmaiņas tikai tad, ja abas puses piekrīt.

Efluents: attīrīti notekūdeņi, ko novada ūdensobjektos.

Eiropas Reģionālās attīstības fonds: tā mērķis ir stiprināt ekonomisko un sociālo kohēziju Eiropas Savienībā, izlīdzinot galvenās reģionālās atšķirības, šajā nolūkā sniedzot finansiālu atbalstu infrastruktūras izveidei un jaunu darbavietu radīšanai ražojošās nozarēs, galvenokārt rūpniecībā.

Eitrofikācija: ūdens bagātināšana ar barības vielām, it īpaši slāpekļa un fosfora savienojumiem, kas veicina paātrinātu aļģu augšanu, kā rezultātā samazinās skābekļa līmenis ūdenī un izzūd vietējie ūdensaugi, zivis un citi ūdens dzīvnieki.

Ex ante nosacījumi: saistībā ar tādu darbības programmu sagatavošanu, kuras saņem līdzfinansējumu no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem 2014.–2020. gada plānošanas periodā, dalībvalstu pienākums ir novērtēt, vai šie iepriekš definētie nosacījumi ir ievēroti. Ja tie nav ievēroti, ir jāizstrādā rīcības plāni, lai nodrošinātu nosacījumu ievērošanu līdz 2016. gada 31. decembrim.

Jutīgas zonas: dalībvalstij ūdenstilpe ir jānosaka kā jutīga zona, ja tā ietilpst vienā no sekojošajām grupām: i) ūdenstilpe vai tās daļa, kurai draud eitrofikācija; ii) ūdenstilpe, kura paredzēta dzeramā ūdens ņemšanai un kurā varētu būt pārāk liela nitrātu koncentrācija; un iii) zonas, kur notekūdeņu attīrīšanai nepieciešama stingrāku prasību piemērošana, lai atbilstu Padomes direktīvām. Pareiza jutīgu zonu apzīmēšana ir ļoti svarīga, jo tā norāda, kāds notekūdeņu attīrīšanas veids jāizmanto, lai samazinātu vielas, kas izraisa eitrofikāciju.

Kanalizācijas sistēma: fiziska infrastruktūra, kas sastāv no cauruļvadiem, sūkņiem, sietiem, kanāliem u. c., ko izmanto, lai notekūdeņus novadītu no to rašanās vietas līdz galīgai attīrīšanai vai likvidācijai.

Kohēzijas fonds: tā mērķis ir stiprināt ekonomisko un sociālo kohēziju Eiropas Savienībā, finansējot vides un transporta projektus dalībvalstīs, kuru NKP uz vienu iedzīvotāju ir mazāks nekā 90 % no ES vidējā līmeņa.

Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīva: Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK mērķis ir aizsargāt vidi no kaitīgas ietekmes, ko rada komunālo notekūdeņu un atsevišķu rūpniecības sektoru notekūdeņu novadīšana. Lai šo mērķi īstenotu, ir jānodrošina notekūdeņu savākšana un attīrīšana aglomerācijās, kurās cilvēka ekvivalents (c. e.) pārsniedz 2 000, un stingrāku noteikumu piemērošana attīrīšanai aglomerācijās, kurās c. e. pārsniedz 10 000 un kuras atrodas jutīgās zonās. Turklāt visās aglomerācijās, kur c. e. nepārsniedz 2 000 un kurās ir ierīkotas kanalizācijas sistēmas, notekūdeņi ir pienācīgi jāattīra, ja tos novada saldūdenī vai ietekā.

Komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārta: infrastruktūra, kas nodrošina vairākus attīrīšanas procesus, lai saņemtajiem aglomerāciju komunālajiem notekūdeņiem samazinātu piesārņojuma līmeni līdz pieņemamam līmenim, pirms šos ūdeņus novada saņemošajos ūdeņos.

Kopējās suspendētās daļiņas (KSD): to ūdenī suspendēto minerālvielu un organisko vielu daļiņu daudzums, kuras var uztvert ar poraino filtru. Arī šo rādītāju izsaka mg/l.

Ķīmiskais skābekļa patēriņš (ĶSP): skābekļa daudzums, kuru patērē, lai ķīmiski oksidētu ūdenī esošas organiskās vielas un minerālvielas. Šo rādītāju izsaka mg O₂/l.

Normāli apgabali: ūdenstilpe vai tās daļa, kurai nedraud eitrofikācija.

Notekūdeņi: jebkāds ūdens, kurš vairs nav kvalitatīvs. Parasti to novada pa kanalizācijas sistēmu un attīra notekūdeņu attīrīšanas iekārtās. Attīrītu notekūdeni novada saņemošajos ūdeņos pa attīrītiem notekūdeņiem paredzētām caurulēm. Zonās, kur nav pieejama komunālā kanalizācijas sistēma, notekūdeņu attīrīšana ir atkarīga no individuālām sistēmām, tādām kā septiskās tvertnes.

Notekūdeņu cena (tarifs): cena par notekūdeņu attīrīšanu, ko maksā tie, kas novada notekūdeņus kanalizācijas sistēmā un/vai attīrīšanas iekārtā, citiem vārdiem, to maksā notekūdeņu attīrīšanas pakalpojuma izmantotāji. Šie tarifi dažādiem lietotājiem (piemēram, mājsaimniecībām un rūpniecības iekārtām) var būt atšķirīgi.

Otrreizējā attīrīšana: bioloģiskā fāze, kurā notekūdeņus apstrādā, lai novērstu bioloģiski noārdāmu organisku piesārņojumu.

Pašpārbaude: šajā ziņojumā ar to saprot i) regulāras pārbaudes, kas ir daļa no komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu parastas darbības un ko regulāri veic šo iekārtu darbinieki, lai kontrolētu novadīto notekūdeņu kvalitāti un dūņu saturu, un ii) rūpniecisko iekārtu veiktas pārbaudes, lai kontrolētu komunālajā kanalizācijas sistēmā novadīto notekūdeņu kvalitāti.

“Piesārņotājs maksā” princips: tas ir izklāstīts Līguma par Eiropas Savienības darbību 191. panta 2. punktā. Attiecībā uz notekūdeņiem tas nozīmē, ka tie, kas novada notekūdeņus, maksā par radīto piesārņojumu (piemēram, mājsaimniecības maksā notekūdeņu attīrīšanas maksu, norēķinoties par attīrīšanas pakalpojumiem, notekūdeņu attīrīšanas iekārtas maksā par radīto piesārņojumu).

Pirmspievienošanās struktūrpolitikas instruments (ISPA): finanšu instruments (tas sāka darboties 2000. gadā), kura mērķis bija palīdzēt kandidātvalstīm sagatavoties dalībai ES. Tas nodrošināja atbalstu infrastruktūras projektiem vides un transporta jomās, t.i., ES prioritārajās jomās. Pēc iestāšanās (2004. gadā iestājās desmit valstis, 2007. gadā – divas) ISPA projekti kļuva par Kohēzijas fonda projektiem.

Plānošanas periods: daudzgadu sistēma, ar kuru saskaņā plāno un īsteno struktūrfondu un Kohēzijas fonda izdevumus.

Sākotnējā attīrīšana: mehāniskā fāze, kurā notiek lielu mehānisku daļu atdalīšana no notekūdeņiem.

Stingrākas prasības notekūdeņu attīrīšanai / terciārā apstrāde: saskaņā ar direktīvas prasībām tā ir bioloģiskā/ķīmiskā attīrīšana, kuru piemēro, ja nepieciešams samazināt barības vielu (slāpekļa un fosfora) daudzumu attīrītajos notekūdeņos, pirms tos novada saņemošajos ūdeņos, kurus apdraud eitrofikācija.

Upes baseins: zemes platība, no kuras visi virszemes noteces ūdeņi caur secīgiem strautiem, upēm vai ezeriem ieplūst jūrā pa vienu grīvu, ieteku vai deltu.

Kopsavilkums

I

Pilsētu aglomerāciju notekūdeņi un to dūņas var ietekmēt Eiropas ezeru, upju, piekrastes ūdeņu, augsnes un gruntsūdeņu kvalitāti. Tāpēc Eiropas Savienība ir pieņēmusi vairākas direktīvas, kā arī, izmantojot Kohēzijas fondu un ERAF, līdzfinansējusi komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu būvniecību.

II

Palātas revīzijā galvenā uzmanība tika pievērsta četrām dalībvalstīm Donavas baseinā (Čehijas Republikai, Ungārijai, Rumānijai un Slovākijai). Revidenti analizēja, cik sekmīgi ir ieviesta Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīva un attiecībā uz izlasē iekļautajām 28 notekūdeņu attīrīšanas iekārtām, kuras ir līdzfinansējusi ES, – notekūdeņu attīrīšanas iekārtu darbības rādītājus, notekūdeņu dūņu apstrādi un infrastruktūras finansiālo ilgtspēju.

III

Palāta secināja, ka Eiropas Reģionālās attīstības fonda / Kohēzijas fonda izdevumi 2007.–2013. gada plānošanas periodā ir bijuši ārkārtīgi nozīmīgi, lai uzlabotu notekūdeņu savākšanu un attīrīšanu, tomēr nepietiekami, lai ievērotu termiņus, kas noteikti notekūdeņu attīrīšanai. Palāta iesaka Komisijai pastiprināt ziņošanas prasības un dalībvalstīm – izstrādāt tiesību aktu noteikumus, kuru mērķis būtu nodrošināt mājsaimniecību drīzu pieslēgumu komunālajai kanalizācijas sistēmai.

IV

Palāta novēroja, ka 2007.–2013. gada plānošanas periodā pieejamais finansējums tika apgūts lēnām un ka darbības programmu rādītājus nevarēja izmantot, lai novērtētu Direktīvas ieviešanas virzību. Palāta iesaka, lai dalībvalstis dara pieejamu atjauninātu informāciju par finanšu resursiem, kas nepieciešami, lai panāktu pilnīgu atbilstību Direktīvas noteikumiem, un par potenciāliem finansējuma avotiem.

V

Pārbaudītajās ES līdzfinansētajās komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtās efluents lielākoties atbilda prasībām, kas noteiktas Direktīvā (atbilstīgos gadījumos) un tām izsniegtajās atļaujās notekūdeņu novadīšanai. Tomēr aptuveni viena trešdaļa šo iekārtu bija pārmērīgi lielas (pat ņemot vērā plānotos pieslēgums nākotnē). Palāta iesaka Komisijai un dalībvalstīm ne tikai gādāt, lai iekārtu lielums būtu atbilstošs, bet arī novērst lietus ūdens pārplūdes, jo tās var negatīvi ietekmēt ūdens kvalitāti, un iekārtu apsaimniekotājiem izmantot izdevību darbības izmaksu samazināšanai. Turklāt Palāta ierosina Komisijai novērtēt Direktīvā noteikto vielu koncentrācijas robežvērtību piemērotību, ņemot vērā tehnoloģiskos uzlabojumus, kas veikti kopš 1991. gada, kad Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīva tika pieņemta.

VI

Pārbaudītajās notekūdeņu attīrīšanas iekārtās dūņas apstrādāja pienācīgi, atskaitot vienu dalībvalsti. Tomēr ne visiem dūņu izmantošanas veidiem ir izstrādātas saistošas prasības attiecībā uz piesārņotājiem. Palāta iesaka Komisijai un dalībvalstīm izstrādāt kritērijus visiem izmantošanas veidiem un veikt nepieciešamos pasākumus stingrai piesārņotāju uzraudzībai.

VII

ES līdzfinansēto infrastruktūru finansiālās ilgtspējas pakāpe nav pilnībā apmierinoša. Palāta iesaka Komisijai mudināt dalībvalstis ieviest atbildīgu notekūdeņu izcenojuma politiku un noteikt tādus tarifus, kas nav zemāki par Komisijas minēto 4 % pieejamības līmeni. Turklāt ir jāveic pasākumi, lai darītu pieejamus pietiekamus līdzekļus nepieciešamajām uzturēšanas un atjaunināšanas izmaksām.

Ievads

Vispārīga informācija

01

ES ūdens resursu politikas galvenais mērķis ir nodrošināt labas kvalitātes ūdeni pietiekamā daudzumā iedzīvotāju un vides vajadzību apmierināšanai visā Eiropas Savienībā. Eiropas iedzīvotāji ir atzinuši, ka saistībā ar vidi viņi ir īpaši noraizējušies par ūdens piesārņojumu.

02

Šajā ziņojumā galvenā uzmanība ir veltīta Donavas baseinam – tas ir vislielākais upju baseins (801 463 km²), un tā teritorijā atrodas 19 valstis. To apdraud ūdens piesārņojums no dažādiem avotiem.

03

Viens no ūdens piesārņojuma avotiem ir daļēji attīrītu vai neattīrītu notekūdeņu emisijas no aglomerācijām. Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvu¹ pieņēma 1991. gadā, un tajā noteikts, ka konkrētā termiņā dalībvalstu pienākums ir izveidot komunālo notekūdeņu kanalizācijas sistēmu aglomerācijās un savāktos notekūdeņus pienācīgi attīrīt.

04

Komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu radītās dūņas var kaitīgi ietekmēt ūdeni un augsni galvenokārt tāpēc, ka tās satur smagos metālus. Tāpēc dūņu apglabāšana virszemes ūdeņos vairs nav atļauta, un Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvā ir noteikts, ka dūņas jāizmanto atkārtoti. Notekūdeņu dūņu izmantošanu lauksaimniecībā izmantojamā zemē² regulē Direktīva par notekūdeņu dūņām³, kurā formulēti noteikumi par paraugu ņemšanu, kā arī dūņu un augsnes analizēšanu, turklāt tajā ir norādītas robežvērtības smago metālu koncentrācijai augsnē un smago metālu maksimālais ikgadējais daudzums, ko drīkst iestrādāt lauksaimniecības augsnē.

05

Īss pārskats par notekūdeņu attīrīšanas un dūņu apglabāšanas procesu ir sniegts I pielikumā.

06

Ūdens pamatdirektīvas⁴ galvenais mērķis ir sasniegt labu virszemes ūdeņu un gruntsūdeņu stāvokli līdz 2015. gadam. Galvenais rīks šīs direktīvas ieviešanai ir upes baseina apsaimniekošanas plāns. Līdz 2009. gadam katrai dalībvalstij bija jāizstrādā upju baseinu apsaimniekošanas plāni, tostarp pasākumu programma katram tās teritorijā esošajam upes baseina apgabalam⁵. Šajā programmā bija jāiekļauj arī pasākumi, kas nepieciešami, lai īstenotu ES tiesību aktu prasības ūdens aizsardzībai (tādu kā Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīva).

07

Vispārējā Savienības vides rīcības programmā līdz 2020. gadam⁶, ko pieņēma 2013. gadā, ir noteikta prasība samazināt slāpekļa un fosfora emisijas, tostarp no komunālajiem un rūpnieciskajiem notekūdeņiem, un minerālmēslu lietošanas radītās emisijas. Arī Eiropas ūdens resursu aizsardzības 2012. gada konceptuālajā plānā⁷ kā nepieciešams pasākums ir minēta atbilstības līmeņa uzlabošana attiecībā uz notekūdeņu attīrīšanu, izmantojot ilgtermiņa ieguldījumu plānošanu.

ES līdzfinansējums ar notekūdeņiem saistītām infrastruktūrām

08

Izmaksas par notekūdeņu attīrīšanas iekārtu un kanalizācijas sistēmu būvniecību, uzlabošanu un modernizāciju ir attiecināmas ES līdzfinansējumam no Eiropas Reģionālās attīstības fonda un Kohēzijas fonda. Līdzfinansējumu var saņemt arī no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai, ja darbi attiecas uz lauku apvidiem. Dalībvalstīm, kuras pievienojās Eiropas Savienībai 2004. un 2007. gadā, līdzekļi bija pieejami, sākot ar 2000. gadu līdz pat iestāšanās dienai saskaņā ar Pirmspievienošanās struktūrpolitikas instrumentu (ISPA). Pēc minēto valstu iestāšanās Savienībā ISPA projektus pārņēma Kohēzijas fonds.

09

No Eiropas Reģionālās attīstības fonda un Kohēzijas fonda notekūdeņu infrastruktūrai piešķīra aptuveni 12,9 miljardus EUR 2000.–2006. gada plānošanas periodā un 14,6 miljardus EUR – 2007.–2013. gada plānošanas periodā.

10

Līdzfinansēto infrastruktūras projektu (sk. 1. izcēlumu) īstenošana tiek pārvaldīta kopīgi, bet Komisijai ir galīgā atbildība par ES budžeta īstenošanu⁸. 2000.–2006. gada plānošanas periodā papildus apstiprinātajām darbības programmām Komisija apstiprināja arī dalībvalstu iesniegtos ERAF projektu pieteikumus, kuru kopējās izmaksas projektam pārsniedza 50 miljonus EUR, un visus Kohēzijas fonda un ISPA projektu pieteikumus. 2007.–2013. gada plānošanas periodā papildus programmu apstiprināšanai Komisijai bija jāapstiprina tikai lielie projekti (t. i. tie, kuru izmaksas pārsniedza 50 miljonus EUR)⁹. Lēmumā līdzfinansēt projektu nosaka dotāciju lielumu (atbalsta līmeni) un nosacījumus, kuri jāievēro maksājuma saņemšanai.

1. izcēlums

Palātas apmeklētā līdzfinansēta projekta piemērs

Ungārijā viens projekts ietvēra i) jaunas kanalizācijas sistēmas ierīkošanu atsevišķos aglomerācijas apgabalos un esošās sistēmas paplašināšanu citos apgabalos, ii) komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu jaudas palielināšanu, lai nodrošinātu barības vielu aizvākšanu, un iii) jaunas dūņu attīrīšanas iekārtas ierīkošanu.

Komisija apstiprināja projektu 2004. gada decembrī un to sāka īstenot 2011. gada decembrī. Šā projekta kopējās izmaksas bija 48,3 miljoni EUR,no kuriem ES dotācija bija 36,2 miljoni EUR.

1. fotoattēls. Notekūdeņu attīrīšanas iekārta (Ungārija, Zalaegersega)

Avots: ERP.

11

Notekūdeņu attīrīšanas jomā nozīmīga loma ir diviem Komisijas ģenerāldirektorātiem:

a)Vides ģenerāldirektorāts ir atbildīgs par ES vides politiku attiecībā uz ūdeni, tostarp notekūdeņu attīrīšanu. Tam ir jāuzrauga attiecīgo tiesību aktu īstenošana (piemēram, Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvā noteikto mērķu sasniegšanas termiņi), kā arī atbilstīgos gadījumos jāuzsāk pienākumu neizpildes procedūra. Ar to apspriežas Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāts, kad jāizvērtē darbības programmu priekšlikumu kvalitāte. Ar Vides ģenerāldirektorātu apspriežas arī “lielo projektu” un Kohēzijas fonda projektu izvērtēšanas posmā;

b)Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ĢD atbild par ES budžetu reģionālās politikas jomā, no kura var līdzfinansēt ar notekūdeņiem saistītus projektus.

1Padomes 1991. gada 21. maija Direktīva 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV L 135, 30.5.1991., 40. lpp.).

2Piesārņota augsne var izraisīt ūdens piesārņojumu vai nu tāpēc, ka piesārņotāji noplūst gruntsūdenī, vai noteces dēļ.

3Padomes 1986. gada 12. jūnija Direktīva 86/278/EEK par vides, jo īpaši augsnes, aizsardzību, lauksaimniecībā izmantojot notekūdeņu dūņas (OV L 181, 4.7.1986., 6. lpp.).

4Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīva 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp.).

5Ja dalībvalstu teritorijā atrodas dažādu upju baseinu daļas (piemēram, Čehijas Republikā ir daļa gan Donavas, gan Oderas, gan Elbas upju baseina), bija jāsagatavo plāni katrai upes daļai (baseina apgabalam).

6Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 20. novembra Lēmums Nr. 1386/2013/ES par vispārējo Savienības vides rīcības programmu līdz 2020. gadam “Labklājīga dzīve ar pieejamajiem planētas resursiem” (OV L 354, 28.12.2013., 171. lpp.).

7COM(2012) 673 final, 14.11.2012.

8Līguma par Eiropas Savienību 17. panta 1. punkts un Līguma par Eiropas Savienības darbību 317. pants.

9No 2007. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 25. jūnijam šī summa ar vidi saistītiem projektiem bija 25 miljoni EUR.

Revīzijas tvērums un pieeja

12

Šīs revīzijas laikā Palāta novērtēja, cik efektīvi bija Eiropas Reģionālās attīstības fonda / Kohēzijas fonda izdevumi saistībā ar notekūdeņu attīrīšanu, lai palīdzētu dalībvalstīm sasniegt ES notekūdeņu politikas mērķus. Palāta paredz turpmākajos ziņojumos aptvert tēmas, kas skar Ūdens pamatdirektīvas ieviešanu Donavas upes baseinā.

13

Palātas revīzijā galvenā uzmanība tika pievērsta četrām dalībvalstīm Donavas baseina augšējā daļā, vidusdaļā un lejasdaļā, proti, Čehijas Republikai, Ungārijai, Rumānijai un Slovākijai¹⁰.

14

Revīzijā skatīja šādus četrus jautājumus:

a)Vai dalībvalstis ir ievērojušas termiņus, lai panāktu atbilstību Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvai?

b)Vai dalībvalstis ir pienācīgi izlietojušas finansējumu, kas bija pieejams 2007.–2013. gada plānošanas periodā?

c)Vai ES līdzfinansētās komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtas darbojas efektīvi?

d)Vai ES līdzfinansētās komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtas ir finansiāli ilgtspējīgas?

15

Notekūdeņu attīrīšanas projektiem četrās dalībvalstīs ES piešķīra kopā 2,1 miljardu EUR 2000.–2006. gada plānošanas periodā¹¹ un 5,8 miljardus EUR¹² –2007.–2013. gada plānošanas periodā.

16

Revīzijas pamatā bija šādu aspektu novērtēšana:

a)jaunāko datu novērtēšana par aglomerāciju pieslēguma līmeni, par to, cik efektīvi iekārtas attīra notekūdeņus, un to aglomerāciju skaitu, kuras vēl neatbilst Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas prasībām;

b)28 komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu darbības rādītāji. Tā kā šīs iekārtas jau bija sākušas darbību, lielākā daļa izlasē iekļauto projektu bija saņēmuši ES finansējumu 2000.–2006. gada plānošanas periodā. Pārbaudīto attīrīšanas iekārtu saraksts ir sniegts II pielikumā, visu iekārtu jauda pārsniedza 2 000 c. e.

17

Pierādījumus ieguva, pārbaudot un analizējot dokumentus (piemēram, valsts stratēģijas dokumentus, īstenošanas ziņojumus, tiesību aktus, statistikas datus, kā arī iekārtu apsaimniekotāju sniegtos darbības rādītājus), iztaujājot Komisijas un dalībvalstu iestāžu darbiniekus, kā arī attīrīšanas iekārtu īpašniekus un apsaimniekotājus. No 2013. gada marta līdz 2014. gada janvārim revidenti apmeklēja 14 no izlasē iekļautajām 28 iekārtām un detalizēti pārbaudīja 14 neapmeklēto iekārtu dokumentāciju. Revīzijā izmantotie vērtēšanas kritēriji ir paskaidroti turpmāk dažādās šā ziņojuma nodaļās.

10Donavas upes baseinā atrodas daļa no Čehijas Republikas, lielākā daļa no Slovākijas, kā arī visa Rumānija un Ungārija.

11Apmeklētajās dalībvalstīs, sākot ar 2000. gadu un līdz dienai, kad valsts iestājās Eiropas Savienībā, projektus finansēja no ISPA, pēc iestāšanās – no Eiropas Reģionālās attīstības fonda un Kohēzijas fonda.

122013. gada 31. decembra dati (pamatojoties uz ikgadējiem īstenošanas ziņojumiem).

Apsvērumi

Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvā noteikto termiņu ievērošana

18

Saskaņā ar direktīvu par komunālo notekūdeņu attīrīšanu

-visas aglomerācijas, kuru cilvēka ekvivalents (c. e.) pārsniedz 2 000, ir kanalizācijas sistēmas vai, ja tādu izveidošana nav pamatota, izmanto individuālas sistēmas vai citas piemērotas sistēmas¹³, kas nodrošina to pašu vides aizsardzības līmeni (Direktīvas 3. pants);

-visās aglomerācijās, kuru cilvēka ekvivalents (c. e.) pārsniedz 2 000, ir jāveic notekūdeņu otrreizēja attīrīšana, lai no attīrīšanas iekārtām novadītais efluents atbilstu bioķīmiskā skābekļa patēriņa (BSP₅), ķīmiskā skābekļa patēriņa (ĶSP) un kopējo suspendēto daļiņu (KSD) koncentrācijas robežvērtībām (4. pants);

-jutīgās zonās¹⁴ visās aglomerācijās, kuru cilvēka ekvivalents (c. e.) pārsniedz 10 000, notekūdeņi ir jāpakļauj stingrākai attīrīšanai, lai no attīrīšanas iekārtām novadītais efluents atbilstu kopējā slāpekļa (Ntot)¹⁵ un kopējā fosfora (Ptot) koncentrācijas robežvērtībām (5. pants);

-visās aglomerācijās, kur c. e. nepārsniedz 2 000 un kurās ir ierīkotas kanalizācijas sistēmas, notekūdeņi ir pienācīgi jāattīra, ja tos novada saldūdenī vai ietekā (7. pants).

19

Četrām apmeklētajām dalībvalstīm bija jāizpilda minētās prasības dažādos termiņos (sk. III pielikumu). Ja dalībvalsts neizpilda ES tiesību aktos noteiktās prasības, Komisija ir pilnvarota uzsākt pienākumu neizpildes procedūru un galu galā nodot lietu izskatīšanai Eiropas Tiesā.

20

Palāta pārbaudīja, vai

-aglomerācijās, kur c. e. pārsniedz 2 000, ir ievēroti starpposma un/vai galīgie termiņi;

-bija pieejama informācija par to, vai aglomerācijās, kur c. e. nepārsniedz 2 000 un kur ir notekūdeņu kanalizācijas sistēmas, bija nodrošināta pienācīga attīrīšana;

-Komisija veica pasākumus, ja netika ievēroti Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvā noteiktie termiņi.

Dalībvalstis parasti ievēroja Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvā noteiktos termiņus attiecībā uz notekūdeņu savākšanu, bet ne attīrīšanu

Trijās no četrām dalībvalstīm bija ievēroti termiņi notekūdeņu savākšanai

21

Pamatojoties uz Komisijas izanalizētajiem dalībvalstu iesniegtajiem datiem¹⁶, Palāta secina, ka attiecībā uz notekūdeņu savākšanu (Direktīvas 3. pants) no četrām apmeklētajām dalībvalstīm vienīgi Rumānija 2012. gada beigās bija nedaudz atpalikusi no starpposma termiņiem noteiktā laika grafika (sk. 1. tabulu).

22

Tomēr Palāta atzīmē, ka, pamatojoties uz dalībvalstu datiem, nav iespējams novērtēt, vai individuālās sistēmas, kas savāc daļu no notekūdeņiem, nodrošina kolektīvajām sistēmām līdzvērtīgu vides aizsardzību. Vairākās aglomerācijās individuālajās sistēmās savākto notekūdeņu daudzums ir ievērojams, un dažos gadījumos tas var sasniegt 100 % no visas aglomerācijas radītajiem notekūdeņiem. 2014. gada vidū Komisija lūdza, lai Čehijas Republika, Ungārija un Slovākija sniedz detalizētāku informāciju par to, kā valsts iestādes panāk, ka individuālās sistēmas nodrošina līdzvērtīgu vides aizsardzības līmeni.

1. tabula

Direktīvā noteikto termiņu ievērošana attiecībā uz notekūdeņu savākšanu (stāvoklis 2012. gada 31. decembrī)

Dalībvalsts
Prasība
Ieviešanas pakāpe:
aglomerācijas (procentos)¹, kurās ir kanalizācijas sistēmas, tostarp individuālu sistēmu savāktais notekūdeņu daudzums²

Čehijas Republika
100 % aglomerāciju līdz 2010. gadam
100 %;
7 % notekūdeņu savāc individuālās sistēmās.

Ungārija
154 aglomerācijas (31 % no kopskaita) līdz 2010. gadam
100 %;
14 % notekūdeņu savāc individuālās sistēmās.

Rumānija
61 % notekūdeņu daudzuma līdz 2010. gadam
Tikai sešas aglomerācijas pilnībā atbilst prasībām. Tomēr starpposma termiņi attiecas uz notekūdeņu daudzumu: 2012. gada beigās faktiskais savākto notekūdeņu daudzums bija 60,2 %;
1 % notekūdeņu savāc individuālās sistēmās.

Slovākija
291 aglomerācija (82 % no kopskaita) līdz 2010. gadam
100 %;
13 % notekūdeņu savāc individuālās sistēmās, bet 0,4 % netiek savākti vispār.

¹Komisija uzskata, ka aglomerācija ir izpildījusi prasības, ja kanalizācijas sistēmās savāc 98 % vai vairāk no kopējā aglomerācijas radītā notekūdeņu daudzuma un ja nesavāktais notekūdeņu daudzums nepārsniedz 2 000 p. e.

²Notekūdeņu daudzums nozīmē bioloģiski attīrāmo notekūdeņu daudzumu, kas izteikts c. e.

Avots: Komisijas izanalizētie dalībvalstu iesniegtie dati.

23

Turklāt fakts, ka ir ierīkotas savākšanas sistēmas, nenozīmē, ka tām ir faktiski pieslēgtas visas iespējamās mājsaimniecības. Piemēram, mājsaimniecības var turpināt individuālu sistēmu izmantošanu izmaksu dēļ. Visās četrās apmeklētajās dalībvalstīs ir spēkā tiesību akti, kuros ir noteikts pienākums pieslēgt mājsaimniecības kanalizācijas sistēmai un dažos gadījumos – naudas sods, ja pieslēgums nav veikts (sk. 2. tabulu). Tomēr trijās no četrām dalībvalstīm nav noteikts pieslēgšanas termiņš vai arī formulējums ir izplūdis. Tas apgrūtina efektīvi īstenot tiesību aktos noteikto pienākumu pieslēgt mājsaimniecības pie esošās kanalizācijas sistēmas. Šajā revīzijā netika pārbaudīts, kādā veidā valsts iestādes nodrošināja pienākumu izpildi.

Neviena no apmeklētajām dalībvalstīm nav ievērojusi termiņus attiecībā uz notekūdeņu attīrīšanu

24

Pamatojoties uz Komisijas izanalizētajiem dalībvalstu iesniegtajiem datiem, Palāta secina, ka 2012. gada beigās saistībā ar attīrītajiem notekūdeņiem visas apmeklētās dalībvalstis dažādās pakāpēs nav ievērojušas termiņus¹⁷ atsevišķu parametru definēto koncentrācijas robežvērtību nodrošināšanā (sk. 3. tabulu attiecībā uz starpposma termiņiem Ungārijai, Rumānijai un Slovākijai un III pielikumu attiecībā uz visiem termiņiem). Ņemot vērā kavēšanos ar starpposma termiņu ievērošanu un vajadzību atrast citus finansējuma avotus (sk. 39. un 40. punktu), Slovākijai un Rumānijai būs ļoti grūti ievērot galīgos termiņus attiecīgi 2015. un 2018. gadā.

2. tabula

Noteikumi valsts tiesību aktos nolūkā nodrošināt pieslēgšanos esošajai kanalizācijas sistēmai

Dalībvalsts | Tiesību aktu noteikums
Čehijas Republika | Pašvaldībām ir tiesības noteikt, ka pieslēgšanās ir obligāta, un piemērot naudas sodu, ja šo prasību neizpilda. Jaunceltnēs vai objektu atjaunošanā ir jānodrošina notekūdeņu attīrīšana vai novadīšana. Termiņi nav noteikti.
Ungārija | Pienākums pieslēgties kanalizācijas sistēmai 90 dienu laikā pēc sistēmas izveides. Ja šī prasība netiek izpildīta, jāmaksā naudas sods (to iekasē kā nodokli).
Rumānija | Sabiedriskās un rūpnieciskās ēkās pieslēgšanās ir obligāta. Notekūdeņu attīrīšanas iekārtu apsaimniekotājiem var piemērot naudas sodu par nepamatotiem kavējumiem jaunu lietotāju pieslēgšanā.
Slovākija | Ja objekts rada notekūdeņus, tā īpašniekam ir pienākums pieslēgties kanalizācijas sistēmai, atskaitot gadījumus, ja ir saņemta atļauja notekūdeņus attīrīt ar citiem paņēmieniem (taču termiņi nav norādīti). Ja neveic pieslēgumu, ir jāmaksā naudas sods.

Avots: ERP veiktā valstu tiesību aktu analīze.

3. tabula

Direktīvā noteikto termiņu ievērošana attiecībā uz notekūdeņu attīrīšanu (dati par stāvokli 2012. gada 31. decembrī)

Dalībvalsts
Vai ir ievērota prasība par otrreizēju attīrīšanu (atbilsme BSP₅, ĶSP un KSD koncentrācijas robežvērtībām)
Vai ir ievērota prasība par stingrāku attīrīšanu jutīgās zonās (atbilsme Ntot un Ptot koncentrācijas robežvērtībām)

Prasības
Īstenošana
Prasības
Īstenošana

Čehijas Republika
594 aglomerācijas (līdz 2010. gadam)
512 (86 %)
132 aglomerācijas (līdz 2010. gadam)
83 (63 %)

Ungārija
154 aglomerācijas (līdz 2010. gadam)
130 (84 %)
Skatīt 25. un 26. punktu.
5 (83 %)

Skatīt 25. un 26. punktu.

Rumānija
Notekūdeņu daudzums (izteikts c. e.)
10 829 595 (līdz 2010. gadam)
12 953 045 (līdz 2013. gadam)
Notekūdeņu daudzums (izteikts c. e.)
8 184 225
(76 % (salīdzinājumā ar 2010. gadu))
(63 % (salīdzinājumā ar 2013. gadu))
Notekūdeņu daudzums (izteikts c. e.)
7 688 721 (līdz 2010. gadam)
9 196 314 (līdz 2010. gadam)

1 530 828 (20 %)
(17 %)

Slovākija
258 aglomerācijas (līdz 2012. gadam)
236 (92 %)
81 aglomerācija (līdz 2010. gadam)
41 (51 %)

Avots: Komisijas izanalizētie dalībvalstu iesniegtie dati.

25

Saskaņā ar Direktīvu (5. panta 4. punkts) prasības (kopējā slāpekļa un kopējā fosfora novēršana) atsevišķām iekārtām nav jāpiemēro jutīgajās zonās, ja var pierādīt, ka minimālais samazinājuma procents vispārējam visās komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtās ienākošajam daudzumam (virs 2 000 c. e.) šajā zonā ir vismaz 75 % no kopējā fosfora daudzuma un vismaz 75 % no kopējā slāpekļa daudzuma.

26

Saskaņā ar pievienošanās līgumu tikai neliela Ungārijas daļa (sešas aglomerācijas) bija uzskatāma par jutīgu zonu, kur līdz 2008. gadam bija jāievieš stingrāka attīrīšana. Tomēr 2009. gada martā pēc tam, kad tika noslēgta vienošanās starp Rumāniju un Ungāriju, Ungārija informēja Komisiju, ka līdz 2018. gada beigām tā ieviesīs 5. panta 4. punkta noteikumu piemērošanu attiecībā uz kopējo notekūdeņu daudzumu, kas ieplūst visās attīrīšanas iekārtās (tas atbilst 498 aglomerācijām). Saskaņā ar ziņām, ko Ungārijas iestādes bija sniegušas Komisijai, 2012. gada beigās samazinājuma procents attīrīšanas iekārtās ienākošajiem notekūdeņiem attiecībā uz kopējo slāpekli bija 73,1 % un kopējo fosforu – 74,4 % (2010. gada beigās tas bija attiecīgi 71,5 % un 79,5 %).

Dalībvalstu paziņotās izmaiņas datos par aglomerāciju skaitu un notekūdeņu daudzumu ietekmē direktīvas piemērojamību

27

Aglomerācija ir definēta kā zona, kur iedzīvotāju skaits un/vai ekonomiskās aktivitātes ir pietiekami koncentrētas, lai varētu savākt notekūdeņus un novadīt tos uz attīrīšanas iekārtām vai novadīšanas vietu. Aglomerāciju noteikšana ir dalībvalstu ziņā, īpaši attiecībā uz to, kuras apdzīvotās vietas iekļaut vienā aglomerācijā.

28

Direktīvā dalībvalstīm ir noteikti striktāki pienākumi attiecībā uz aglomerācijām, kuras pārsniedz 2 000 c. e. Analizējot datus, Palāta konstatēja, ka to aglomerāciju skaits, kas ir lielākas par 2 000 c. e, un attiecīgais notekūdeņu daudzums laika gaitā ir ievērojami mainījies Čehijas Republikā, Ungārijā un Rumānijā. Vislielākās izmaiņas bija skārušas Rumāniju (aglomerāciju skaits ir samazinājies par 29 % un notekūdeņu daudzums – par 17 %) (sk. 4. tabulu). Ja aglomerācija vairs nav lielāka par 2 000 c. e., tas nozīmē, ka prasības pret efluentu (t. i., koncentrācijas robežvērtības) vairs nav jāievēro (sk. 18. punktu), un tādējādi uz šādu aglomerāciju vairs neattiecas Direktīvā noteiktie termiņi.

29

Tā kā 28 dalībvalstīs aglomerāciju skaits ir ļoti liels, Komisija nespēj izsekot katram atsevišķam gadījumam un nodrošināt, ka paziņotie grozījumi par aglomerāciju skaita izmaiņām dalībvalstīs ir spēkā un ka līdz ar to Direktīva tiek piemērota pareizi.

4. tabula

Komisijai paziņotie grozījumi par aglomerāciju skaita un notekūdeņu daudzuma izmaiņām

Dalībvalsts
Aglomerāciju skaita izmaiņas (virs 2 000 c. e)
Notekūdeņu daudzuma izmaiņas (izteiktas c. e)
Komentāri

Čehijas Republika
2008. g.: 618
2012. g.: 598
jeb samazinājums par 3 %
2008. g.: 8 429 183
2012. g.: 7 590 604
jeb samazinājums par 10 %
Galvenokārt aglomerācijas, kuru lielums samazinājās zem 2 000 c. e.

Ungārija
2005. g.: 404
2007. g.: 497
2012. g.: 498
jeb palielinājums par 23 % kopš 2005. gada un stabils kopš 2007. gada
2005. g.: 9 643 155
2007. g.: 13 231 718
2012. g.: 11 665 187
jeb samazinājums par 12 % kopš 2007. gada
Ir atšķirības starp datiem, kas paziņoti Komisijai, un tiem, kas minēti Ungārijas Dekrētā 173/2014 (VII.18.), kurā minētas 566 aglomerācijas un notekūdeņu daudzums 10 767 713 c. e.

Rumānija
2007. g.: 2 620
2012. g.: 1 852
jeb samazinājums par 29 %
2007. g.: 25 838 316
2012. g.: 21 409 175
jeb samazinājums par 17 %
Aglomerācijas, kuru lielums samazinājās zem 2 000 c. e., kā arī izmaiņas aglomerāciju struktūrā

Slovākija
Nav izmaiņu kopš 2005. g.: 356
2005. g.: 5 054 900
2008. g.: 5 259 370
2012. g.: 5 072 755
jeb samazinājums par 4 % kopš 2008. gada

Avots: ERP izanalizētie dati, ko dalībvalstis iesniegušas Komisijai.

Komisijai ir tikai daļēja informācija par stāvokli aglomerācijās, kuras nepārsniedz 2 000 c. e.

30

Lai izstrādātu upes baseina apsaimniekošanas plānus saskaņā ar Ūdens pamatdirektīvu, dalībvalstīm ir jānovērtē, vai aglomerāciju (tostarp to, kuras nepārsniedz 2 000 c. e.) radītā piesārņojuma ietekme uz ūdensobjektiem ir tāda, ka jāveic pasākumi tā novēršanai (sk. 6. punktu). Turklāt šajos plānos ir jāiekļauj arī pasākumi, kas paredzēti Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas ieviešanai. Citādi par aglomerācijām, kas nepārsniedz 2 000 c. e., Komisija dalībvalstīm neprasa iesniegt īpašus ziņojumus saistībā ar Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvu (t. i., ziņas par aglomerācijām, uz kurām attiecas Direktīva, un to, vai tās atbilst 7. pantā formulētajām prasībām).

31

Palātā konstatēja, ka Komisijai ir tikai daļēja informācija par stāvokli aglomerācijās, kuras nepārsniedz 2 000 c. e. Čehijas Republikas, Ungārijas un Slovākijas upes baseina apsaimniekošanas plānos nav norādīts, cik daudzām aglomerācijām ir ietekme uz ūdens kvalitāti. Līdzīgi ne Čehijas Republika, ne Ungārija nesniedza nekādu informāciju par to, cik aglomerācijās darbojas kanalizācijas sistēmas, taču nav attīrīšanas iekārtu. Lai novērtētu upju baseinu apsaimniekošanas plānus, 2013. gadā Komisija pieprasīja konkrētus datus par Čehijas Republiku un Slovākiju. Tas nozīmē, ka Komisija spēj pieprasīt informāciju par šīm aglomerācijām. Tomēr saņemtā un pieejamā informācija par Čehijas Republiku un Ungāriju neļauj Komisijai pārbaudīt atbilstību Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas 7. panta noteikumiem.

Komisija seko stāvoklim trijās no četrām apmeklētajām dalībvalstīm, kurās netiek ievēroti noteikumi

32

Reizi divos gados dalībvalstis ziņo Komisijai par virzību Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas ieviešanā. Līdz 2014. gada jūnijam bija jāiesniedz pārskats par stāvokli 2012. gada beigās (vai 2011. gada beigās, ja nebija pieejami jaunāki dati). Pēc tam Komisija publicē visaptverošu īstenošanas ziņojumu: divus pēdējos ziņojumus sagatavoja 18 mēnešus pēc termiņa, kas bija noteikts dalībvalstīm datu iesniegšanai¹⁸.

33

Komisija 2014. gada jūlijā aicināja Čehijas Republiku un Slovākiju, kā arī – 2014. gada oktobrī – Ungāriju sniegt informāciju, pamatojoties uz dalībvalstu 2012. gadā iesniegtajiem datiem. Šos pieprasījumus izsūtīja saistībā ar neatbilstību noteikumiem 2010. gada (Čehijas Republika un Slovākija) vai 2009. gada beigās (Ungārija)¹⁹, lai gan tajā laikā jau bija pagājuši turpmākie termiņi un jau bija saņemta jaunāka informācija (sk. 32. punktu). Tāpēc Palāta uzskata, ka tādā veidā, kā šo procedūru piemēro, tās efektivitāte ir apšaubāma. 2015. gada martā Komisija vēl vērtēja informāciju, ko tā bija saņēmusi no minētajām dalībvalstīm.

2007.–2013. gada plānošanas periodā pieejamo ES līdzekļu izlietojums

34

Ieguldījumus notekūdeņu attīrīšanas jomā ES parasti līdzfinansē saskaņā ar 2007.–2013. gada darbības programmām, konkrēti, ar vidi saistīto horizontālo programmu ietvaros. Visās četrās dalībvalstīs ir izstrādāta šāda horizontāla programma. Ieguldījumiem notekūdeņu attīrīšanas jomā šīs valstis kopumā bija atvēlējušas 4,9 miljardus EUR no ES finansējuma.

35

Palāta pārbaudīja:

-to līdzekļu apgūšanas pakāpi 2013. gada beigās, kas bija pieejami ieguldījumiem notekūdeņu attīrīšanai no 2007.–2013. gada darbības programmām;

-vai līdz 2013. gada beigām bija sasniegti tiešo rezultātu un koprezultātu rādītāju noteiktie mērķlielumi.

Netika apgūts viss finansējums, kas bija pieejams saskaņā ar 2007.–2013. gada darbības programmām

36

Visās četrās dalībvalstīs finansējums (ES un valsts), ko piešķīra saskaņā ar darbības programmām (īpaši ar vidi saistīto horizontālo programmu ietvaros), ir galvenais līdzekļu avots ar notekūdeņu attīrīšanu saistītajos projektos.

37

Uzskata, ka dalībvalsts ir iekļāvusi līdzekļus darbības programmas saistībās, ja ir pieņemts lēmums piešķirt dotāciju konkrētam projektam. Palāta konstatēja, ka līdz 2013. gada beigām Čehijas Republikā, Ungārijā un Slovākijā nozīmīgas summas, kas no ES un valsts finansējuma pieejamas ieguldījumiem notekūdeņu attīrīšanā, nebija iekļautas saistībās (sk. 5. tabulu).

38

Turklāt Palātas analīze liecina, ka labuma guvējiem veiktie maksājumi (radušos izmaksu atlīdzināšana) saglabājās zemā līmenī, kas norāda uz to, ka 2013. gada beigās daudzos projektos būvniecība vēl nebija pabeigta. Taču ES līdzekļi, kurus Komisija bija iekļāvusi saistībās, bet kurus dalībvalstis nav izlietojušas maksājumiem divu (dažos gadījumos – triju) gadu laikā pēc saistību uzņemšanas, vairs nebūs pieejami²⁰.

5. tabula

Ar ieguldījumiem notekūdeņu attīrīšanā saistītā finansējuma apguve 2007.–2013. gada darbības programmās, kuras attiecas uz vidi (stāvoklis 2013. gada 31. decembrī)

Dalībvalsts
Saistībās iekļautais finansējums (apstiprinātie projekti), kas izteikts kā budžeta procentuālā daļa
Izmaksātais finansējums
Risks, ka finansējums netiks apgūts

% no budžeta
% no saistībās iekļautā finansējuma

Čehijas Republika
1 160 miljoni EUR
60 % un
1 850 miljoni EUR⁴
95 %
52 %
87 %
JĀ

(1 012 miljoni EUR)

Ungārija¹
382 miljardi HUF (jeb 1 290 miljoni EUR)
83 %
23 %
28 %
JĀ

(105 miljardi HUF jeb 354 miljoni EUR)

Rumānija²
4 439 miljoni EUR
141 %
30 %
21 %
JĀ

(954 miljoni EUR)

Slovākija³
719 miljoni EUR
86 %
40 %
46 %
JĀ

(332 miljoni EUR)

1Dati par Ungāriju attiecas uz 2013. gada maiju. Summas, kas bija izteiktas Ungārijas forintos (HUF), konvertēja eiro pēc šāda kursa: 1 EUR = 296,11 HUF (2013. gada maijs).

2Dati par Rumāniju attiecas uz ūdensapgādi un notekūdeņiem. Informācija par katru jomu atsevišķi nav pieejama.

3Dati par Slovākiju attiecas vienīgi uz ES finansējumu, savukārt pārējām trim dalībvalstīm tie ietver kopējo publisko finansējumu (t. i., ES un valsts finansējumu).

4Vairāki projekti jau bija apstiprināti līdzfinansējuma saņemšanai, bet vēl nebija parakstīts dotācijas nolīgums. To ņemot vērā, saistībās bija iekļauti 95 % no līdzekļiem.

Avots: ERP analizētie gada īstenošanas ziņojumi par attiecīgajām darbības programmām.

39

Galīgais termiņš, lai Komisijai paziņotu izdevumus nolūkā saņemt attiecīgo ES dotāciju, ir 2015. gada 31. decembris. Ņemot vērā lēno ieviešanas tempu, Palāta secina, ka vairākus projektus nepabeigs termiņā un ka, sākot ar 2016. gadu, to pabeigšanai būs nepieciešami papildu līdzekļi (valsts un/vai ES finansējums).

40

Sakarā ar lēno ieviešanas tempu pastāv risks, ka pieejamais ES finansējums netiks pilnībā apgūts līdz 2015. gada beigām. Palāta atzīmē, ka projekti, kurus iespējams sadalīt atsevišķos darba posmos, var saņemt līdzekļus saskaņā ar 2014.–2020. gada plānošanas periodu tiem posmiem, ko īstenos šajā laikā. Kopumā attiecībā uz finansējumu, kas 2014.–2020. gada plānošanas periodā piešķirts ieguldījumiem notekūdeņu attīrīšanas jomā, Palāta secina, ka Ungārijā pastāv risks – bet Rumānijā un Slovākijā ir gandrīz skaidrs –, ka minētajā plānošanas periodā paredzētās summas (gan ES, gan valsts) nepietiks, lai nodrošinātu Direktīvas ieviešanu aglomerācijās, kas pārsniedz 2 000 c. e. Tāpēc dalībvalstīm būs jāmeklē citi finansējuma avoti.

41

Revidentu veiktā analīze apliecināja arī to, ka kritēriji, kurus visās četrās dalībvalstīs izmantoja, lai atlasītu projektus finansēšanai saskaņā ar 2007.–2013. gada darbības programmām vides jomā, bija piemēroti. Tomēr aglomerāciju ziņā bija izlemt, vai un kad iesniegt projektu. Tādējādi viens no iemesliem, kāpēc dažas lielākas aglomerācijas (kurās attīrīšanai jāpiemēro stingrāki noteikumi) vēl neatbilst Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas prasībām, ir tas, ka netika iesniegti projektu pieteikumi un līdz ar to netika pieprasīts finansējums.

Līdz 2013. gada beigām lielākā daļa tiešo rezultātu un koprezultātu rādītāju mērķlielumu netika sasniegti

42

Dalībvalstu iesniegtās un Komisijas apstiprinātās 2007.–2013. gada darbības programmas ietver tiešo rezultātu, koprezultātu un ietekmes rādītājus, lai būtu iespējams novērtēt, vai programmu finansējums ir izlietots lietderīgi un efektīvi.

43

Palāta atzīmē, ka mērķlielumi rādītājiem, kas noteikti darbības programmām vides jomā, pēc būtības ir tādi, ka tos nevar izmantot, lai parādītu Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvā definēto mērķu sasniegšanas pakāpi.

44

Darbības programmās noteikto mērķlielumu sasniegšanas termiņš ir 2015. gads. Stāvoklis 2013. gada beigās atspoguļo starpposma sasniegumus, taču liecina par to, ka daudzi mērķi vēl ne tuvu nav sasniegti (sk. 6. tabulu). Stāvoklis uzlabosies atlikušajos divos gados, jo daudzi projekti vēl ir īstenošanas posmā. Tomēr, ņemot vērā ievērojamās atšķirības starp noteiktajiem mērķlielumiem un īstenošanas līmeni 2013. gadā, Palāta uzskata, ka daži no tiem bija pārlieku optimistiski (piemēram, 2. rādītājs Čehijas Republikā un 1. rādītājs Rumānijā).

6. tabula

Ar vidi saistīto 2007.–2013. gada darbības programmu mērķlielumu sasniegšanas pakāpe 2013. gada 31. decembrī

Dalībvalsts
Rādītāji
Mērķlielumi 2015. gadā
Sasniegšanas pakāpe

Čehijas Republika
1. Jaunu un modernizētu kanalizācijas sistēmu garums (km)
120
2 294
(> 100 %)

2. To attīrīšanas iekārtu skaits, kuras ierīkotas no jauna, modernizētas vai kurām palielināta jauda
350
94
(27 %)

3. To cilvēku skaits, kas pirmo reizi pieslēgti kanalizācijas tīklam
741 000
459 266
(62 %)

Ungārija
1. To mājsaimniecību skaits, kuras iespējams pieslēgt kanalizācijas tīklam
400 000
141 689
(35 %)

2. Jauda, kas radīta notekūdeņu attīrīšanas iekārtām (izteikta c. e.)
3 550 000
195 124
(5 %)

3. Iedzīvotāju skaits, uz kuriem attiecas notekūdeņu attīrīšanas projekti (miljonos)
1.3
0.2
(15 %)

Rumānija
1. Jaunu un atjaunotu attīrīšanas iekārtu skaits
170
25
(15 %)

2. Notekūdens tiek pienācīgi attīrīts (% no kopējā notekūdeņu daudzuma)
60
35
(58 %)

Slovākija
1. Jaunu un modernizētu attīrīšanas iekārtu skaits
64
30
(47 %)

2. C. e., kas pieslēgti pie jauna kanalizācijas tīkla
331 295
13 883
(4 %)

Avots: ERP analizētie gada īstenošanas ziņojumi par attiecīgajām darbības programmām.

ES līdzfinansēto komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu efektivitāte

45

Palāta novērtēja 28 komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtas un vērtējumā ņēma vērā divus aspektus:

a)sasniegto darbības rezultātu līmeni notekūdeņu attīrīšanā;

b)ūdens attīrīšanas procesā radušos notekūdeņu dūņu apstrādi.

Komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu darbības rezultāti

46

Komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtām, kas saņem notekūdeņus no mājsaimniecībām un rūpnieciskām iekārtām, ir jāievēro koncentrācijas robežvērtības novadītajā efluentā, kā norādītas tām izsniegtajās atļaujās notekūdeņu novadīšanai. Šo atļauju izsniedz saskaņā ar valsts tiesību aktos noteikto kārtību, un atbilstība ir jānodrošina, pašiem iekārtu apsaimniekotājiem regulāri veicot pārbaudes. Atļautās koncentrācijas robežvērtības un pārbaužu biežums ir noteikts Direktīvā (sk.18. pantu). Arī rūpniecisko iekārtu pienākums ir ievērot koncentrācijas robežvērtības notekūdeņos, ko tās ievada kanalizācijas sistēmā.

2. un 3. fotoattēls. Efluenta novadīšana (Ungārija, Budapešta; Čehijas Republika, Blansko)

Avots: ERP.

47

Palāta pārbaudīja, vai

-no komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtām novadītā efluenta monitorings un kvalitāte atbilda Direktīvas un/vai valsts izsniegto notekūdeņu novadīšanas atļauju prasībām;

-kanalizācijas sistēmas un/vai komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtas pienācīgi tika galā ar pārplūdēm stipru lietusgāžu laikā;

-iekārtu apsaimniekotājiem bija pārliecība par to, ka rūpnieciskās iekārtas, kas ievada notekūdeņus kanalizācijas sistēmā, ievēro prasības, kuras izvirzītas koncentrācijas robežvērtībām;

-pārbaudīto komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu jauda atbilst to pašreizējām vajadzībām;

-komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu darbības izmaksas ir pamatotas attiecībā pret veikto attīrīšanas veidu un iekārtas lielumu.

Iekārtas, uz kurām attiecās ES prasības attiecībā uz efluentu, tās ievēroja

48

Palātas pārbaude par to, kā tika ievērotas prasības attiecībā uz monitoringu un efluentu, balstījās uz laboratorijas analīzēm, ko iekārtu apsaimniekotāji bija veikuši (pašpārbaude) 2012. gadā. Revidenti pārliecinājās, ka attiecībā uz paraugu atlases biežumu visas iekārtas, atskaitot vienu, bija ievērojušas Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas prasības.

4. un 5. fotoattēls. Ūdens paraugi un analīžu rezultāti (Čehijas Republika, Blansko; Ungārija, Budapešta)

Avots: ERP.

49

Palāta konstatēja, ka trijās dalībvalstīs noteiktās koncentrācijas robežvērtības dažos gadījumos ir stingrākas par Direktīvas prasībām (sk. 7. tabulu). Ziņojuma sagatavošanas laikā Komisija nebija plānojusi ierosināt Direktīvā iekļauto robežvērtību atjaunināšanu.

50

Direktīvā noteiktās prasības attiecībā uz novadīto efluentu bija saistošas 16 no 28 pārbaudītajām iekārtām (57 %). Visas 16 iekārtas šīs prasības ievēroja (sk. 8. tabulu). Turklāt 25 no 28 iekārtām (89 %) ievēroja robežvērtības, kas bija noteiktas valsts iestāžu tām izsniegtajās atļaujās notekūdeņu novadīšanai.

7. tabula

Dalībvalstu tiesību aktos iekļautās koncentrācijas robežvērtības, kas ir stingrākas par Direktīvas prasībām

Dalībvalsts
Striktākas koncentrācijas robežvērtības

Čehijas Republika
BSD₅, ĶSP un KSD koncentrācijas robežvērtības ir stingrākas, un robežvērtības ir noteiktas arī iekārtām, kuru jauda ir mazāka par 2 000 c. e.
Kopējā fosfora robežvērtības ir definētas ar iekārtām, kuru jauda ir no 2 000 līdz 10 000 c. e.

Ungārija
BSD₅5, ĶSP un KSD koncentrācijas robežvērtības ir noteiktas arī iekārtām, kuru jauda ir mazāka par 2 000 c. e.

Rumānija
Neviena robežvērtība nav stingrāka par Direktīvā noteikto.

Slovākija
BSD₅, ĶSP un KSD koncentrācijas robežvērtības ir noteiktas arī iekārtām, kuru jauda ir mazāka par 2 000 c. e.

Avots: ERP veiktā valstu tiesību aktu analīze.

8. tabula

Efluenta atbilsme Direktīvā un atļaujās noteiktajām prasībām

Dalībvalsts | Pārbaudīto iekārtu skaits | Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīva | Atļaujā noteikto prasību ievērošana
Prasības ir ievērotas | Neattiecas
Čehijas Republika | 4 | 4 |  | 4
Ungārija | 7 | 3 | 4 | 7
Rumānija | 12 | 4 | 8 | 9
Slovākija | 5 | 5 |  | 5
KOPĀ | 28 | 16 | 12 | 25

Avots: ERP veiktā analīze.

51

Ziņojuma sagatavošanas laikā četrās iekārtās Ungārijā un astoņās – Rumānijā ne visas Direktīvas prasības (konkrēti, attiecībā uz kopējo slāpekli un kopējo fosforu) bija piemērojamas.

-Ungārijas izvēlētā pieeja paredzēja samazināt kopējā slāpekļa un kopējā fosfora procentuālo daļu visā valstī kopumā, nevis piemērot robežvērtības atsevišķu iekārtu līmenī (sk. 26. punktu). Trijām no attiecīgajām četrām iekārtām bija tehniskas iespējas aizvākt barības vielas (kopējo slāpekli un kopējo fosforu) un tādējādi uzlabot efluenta kvalitāti, taču šāda prasība nebija noteikta valsts izsniegtajā atļaujā.

-Rumānijā Direktīvas prasību ieviešanas termiņš aglomerācijām, kas pārsniedz 10 000 c. e., ir 2015. gada beigas. Septiņās no minētajām astoņām iekārtām būs nepieciešami turpmāki uzlabojumi, lai tās spētu nodrošināt barības vielu aizvākšanu.

Stāvokli saistībā ar pārplūdēm nevar novērtēt, jo trūkst skaitļos izteiktas informācijas

52

Ja stipru lietusgāžu laikā kanalizācijas sistēmas un attīrīšanas iekārtas jauda nav pietiekama, var rasties tā saucamās pārplūdes, kuru dēļ ūdensobjektā var tieši nonākt ne tikai lietus ūdens, bet arī neattīrīti notekūdeņi, un tas negatīvi ietekmē ūdens kvalitāti. It sevišķi tas novērojams tādos gadījumos, ja kanalizācijas sistēmai ir apvienots kolektors, kurā nonāk gan lietus ūdens notece, gan mājsaimniecību un rūpniecības notekūdeņi (sk. 1. attēlu). No 28 pārbaudītajām iekārtām 20 iekārtās (71 %) kanalizācijas sistēma bija lielākoties vai pilnībā apvienota. Palāta atzīst, ka dažos gadījumos tehnisku apsvērumu dēļ, kas saistīti ar kanalizācijas sistēmas struktūru, pašvaldības nevar ierīkot atsevišķu sistēmu (atsevišķi notekūdeņiem un lietus ūdenim).

1. attēls

Stipru lietusgāžu laikā radušās pārplūdes shematisks attēlojums

© Green Learning Station, Publisks parku centrs Sinsinati aglomerācijā, “Apvienotas kanalizācijas sistēmas shēma”.

53

Saskaņā ar Direktīvu dalībvalstīm bija jānolemj, kādi pasākumi ir jāveic, lai ierobežotu ūdens piesārņojumu no pārplūdes, piemēram, šādi pasākumi var būt atšķaidīšanas pakāpes²¹ definēšana vai zināma pieņemama plūdu skaita gadā noteikšana, vai kapacitātes definēšana attiecībā uz sausa laika plūsmu²². Pārbaudīto attīrīšanas iekārtu teritorijā parasti ir lietus ūdens kolektori, kur var uzglabāt ienākošos ūdeņus, kas pārsniedz iekārtas attīrīšanas jaudu un ko var nogādāt iekārtā attīrīšanai pēc tam, kad lietusgāze ir beigusies. Attiecībā uz stāvokli, kāds rodas lietusgāžu laikā 28 attīrīšanas iekārtās, Palāta konstatēja:

-iekārtu apsaimniekotāji mēra pārplūdes, un to līmenis ir pieņemams (starp 1 % un 5 % no gada laikā ieplūstošo notekūdeņu daudzuma) astoņās iekārtās (29 %);

-saskaņā ar iekārtu apsaimniekotāju sniegtajām ziņām 14 iekārtās (50 %) pārplūdes nebija;

-par sešām iekārtām (21 %) nebija pieejama informācija, jo pārplūdes tajās netika mērītas.

54

Tomēr šie rādītāji jāuztver piesardzīgi, jo pārplūde iespējama arī kanalizācijas sistēmā, un tādējādi ūdens daudzums, kas nonāk notekūdeņu attīrīšanas iekārtās, iespējams, jau ir samazinājies. Skaitļos izteikta informācija par pārplūdēm kanalizācijas sistēmā nebija pieejama nevienā no četrām apmeklētajām dalībvalstīm.

55

Palāta konstatēja arī to, ka Čehijas Republikā, Ungārijā un Rumānijā nebija juridiski saistošu noteikumu ne attiecībā uz pārplūžu pieņemamo skaitu vai apjomu, ne atšķaidīšanas pakāpi. Slovākijā šādas prasības ir formulētas, un tās attiecas uz pārplūžu kolektoru lielumu. Tomēr netiek prasīts monitorēt ne pārplūžu apjomu, ne atšķaidīšanas pakāpi.

56

Komisija 2014. gadā nolēma sākt pētījumu par to, vai dalībvalstu tiesību aktu noteikumi atbilst ES prasībām attiecībā uz pārplūdēm, kas noteiktas 1991. gada Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvā.

85 % iekārtu apsaimniekotāju veica pārbaudes uz vietas, lai pārliecinātos, vai rūpniecības iekārtas ievēro prasības attiecībā uz koncentrācijas robežvērtībām

57

Rūpniecības iekārtas var novadīt savus notekūdeņus komunālajā kanalizācijas sistēmā, lai tos attīrītu komunālās notekūdeņu attīrīšanas iekārtas. Saskaņā ar Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvu dalībvalstīm saistībā ar šādu novadīšanu ir jāizstrādā regulējums un/vai jānosaka īpašas atļaujas.

58

Lai nodrošinātu to, ka attīrīšanas procesu neapdraud konkrēti piesārņotāji un ka komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu notekūdens nesatur konkrētus videi kaitīgus piesārņotājus, rūpniecības iekārtām jāievēro vairāku piesārņotāju koncentrācijas robežvērtības. Attiecībā uz juridiskajiem noteikumiem stāvoklis atšķiras katrā dalībvalstī: Ungārijā un Rumānijā vairākiem parametriem ir noteiktas robežvērtības, savukārt Čehijas Republikā un Slovākijā robežvērtībām, kas noteiktas vielām, kuras nav īpaši bīstamas, ir ieteikuma raksturs. Kanalizācijas sistēmas / attīrīšanas iekārtas apsaimniekotāja ziņā ir noteikt koncentrācijas robežvērtības savos darbības noteikumos.

59

Attiecības starp attīrīšanas iekārtas apsaimniekotāju un attiecīgo rūpniecības iekārtu regulē līgums, kurā var noteikt arī tādas koncentrācijas robežvērtības, kas ir stingrākas par tiesību aktos prasītajām.

60

Čehijas Republikā, Ungārijā un Rumānijā (sk. 9. tabulu) ir noteikts ar likumu, ka rūpniecības iekārtām, kuras novada notekūdeņus komunālajā kanalizācijas sistēmā, ir pienākums veikt sava efluenta pašpārbaudi. To rezultātus parasti iesniedz apsaimniekotājam. Rumānijā nav juridiskas prasības attiecībā uz rezultātu paziņošanu²³, taču iekārtu apsaimniekotāji šādu prasību var iekļaut līgumā.

61

Palāta atzīmē, ka notekūdeņu attīrīšanas iekārtas apsaimniekotājam ir divas iespējas, kā pārbaudīt, vai rūpniecības iekārtu veiktās pārbaudes ir ticamas (sk. 9. tabulu):

-rūpniecības iekārtu ūdens paraugus nodod analīzei akreditētām laboratorijām: valstu tiesību aktos šāda prasība nav iekļauta. Tomēr apsaimniekotājs to var paredzēt ar rūpnieciskajām iekārtām noslēgtajā līgumā;

-apsaimniekotājs veic pārbaudes uz vietas: Čehijas Republikas, Rumānijas un Slovākijas tiesību aktos šāda prasība ir ietverta.

9. tabula

Dalībvalstu juridiskie noteikumi attiecībā uz to rūpniecības iekārtu notekūdeņu pārbaudēm, kurus novada kanalizācijas sistēmā

Dalībvalsts
Prasība rūpniecības iekārtām veikt pašpārbaudes
Prasība veikt pārbaudes akreditētās laboratorijās
Prasība attīrīšanas iekārtu apsaimniekotājiem veikt pārbaudes uz vietas rūpniecības iekārtās

Čehijas Republika
Jā
Nē
Jā
(biežums nav noteikts)

Ungārija
Jā
Nē (atskaitot dažu veidu iekārtas)
Nē

Rumānija
Jā
Nē
Jā
(biežums nav noteikts)

Slovākija
Jā
Nē
Jā
(tostarp minimālais biežums)

Avots: ERP veiktā valstu tiesību aktu analīze.

62

Palātas novērtējums balstījās uz pašu attīrīšanas iekārtu apsaimniekotāju veiktajām analīzēm, kā arī uz analīzēm, kuras apsaimniekotāji saņēma no rūpnieciskiem novadītājiem; izlasē bija iekļauti rūpnieciskie novadītāji, kurus atlasīja katrā attīrīšanas iekārtā. Tika pārbaudīta arī informācija saistībā ar piemērotajiem naudas sodiem.

63

No Palātas pārbaudītajām 28 komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtām 26 iekārtas attīrīja arī rūpnieciskos notekūdeņus. No 26 attīrīšanas iekārtām 22 iekārtu apsaimniekotāji (85 %) veica pārbaudes uz vietas. Trijās no atlikušajām četrām attīrīšanas iekārtām apsaimniekotājiem bija akreditētās laboratorijās iegūti rūpniecisko novadītāju pašpārbaužu rezultāti.

64

Ja rūpniecības iekārta pārsniedz koncentrācijas robežvērtības, attīrīšanas iekārtu apsaimniekotājs tai piemēro naudas sodu: Ungārijā un Rumānijā summa (kuras lielums atkarīgs no piesārņojošās vielas veida) ir noteikta valsts tiesību aktos, turpretī Čehijas Republikā un Slovākijā tā ir definēta līgumā starp apsaimniekotāju un rūpniecības iekārtu. Ja Ungārijā un Rumānijā naudas sods ir sasaistīts ar piesārņojumu²⁴, kas novadīts laikā starp diviem mērījumiem (kuri veikti gada laikā), Čehijas Republikā un Slovākijā aprēķinātā summa parasti attiecās uz novadīto piesārņojošo vielu daudzumu dienā, kad tika veikts mērījums²⁵. Palāta uzskata, ka šādos gadījumos aprēķinātā summa varētu būt neliela, tāpēc atturošā ietekme būs ierobežota.

Aptuveni viena trešdaļa pārbaudīto notekūdeņu attīrīšanas iekārtu bija pārāk lielas

65

Palāta izvērtēja jaudas izlietojumu, kas izteikta c. e. (t. i., jauda, kas nepieciešama, lai attīrītu zināmu piesārņojuma slodzi)²⁶, un konstatēja, ka deviņas no 28 pārbaudītajām iekārtām (32 %) izmanto mazāk nekā 50 % no iespējamās jaudas (sk. 2. attēlu). Citas deviņas iekārtas (32 %) nodarbina no 51 % līdz 60 % no jaudas. Šī problēma ir īpaši raksturīga Rumānijai, kur astoņas no 12 iekārtām darbojas ar mazāk nekā 50 % no pieejamās jaudas. Ieguldīt iekārtās, kurām ir ievērojams jaudas pārpalikums, nav lietderīgs ierobežoto finanšu resursu izlietojums ne ES, ne dalībvalsts līmenī.

66

Palāta novērtēja citu rādītāju, kurš šo secinājumu apstiprina: attiecībā uz hidraulisko jaudu (t. i., ieplūde, kas izteikta l/sek. un/vai m³/stundā) 16 no 28 pārbaudītajām attīrīšanas iekārtām (57 %) tika izmantoti tikai 60 % no jaudas. Šā novērtējuma pamatā bija salīdzinājums starp ūdens ieplūdi (m³) un iekārtas vidējo jaudu (sausā laikā)²⁷.

2. attēls

C. e. izteiktās jaudas izlietojums

Avots: ERP veiktā analīze.

67

Turklāt Palāta konstatēja, ka 22 no 28 pārbaudītajām iekārtām (79 %) tīrā ūdens daļa (t. i., lietus ūdens un gruntsūdeņi) kopējā ieplūdē ir vairāk nekā 30 % (tā svārstās no 32 % līdz 85 %). Tas palielina hidrauliskās jaudas patēriņu: tīrs ūdens ir daļa no ieplūdes, taču tam nav nepieciešama attīrīšana. Šajā sakarā

-Palāta atzīst, ka daļa lietus ūdens, iespējams, nonāk notekūdeņu attīrīšanas iekārtās, jo kombinēto kanalizācijas sistēmu ne vienmēr var aizstāt ar atsevišķām sistēmām (sk. 52. punktu);

-tomēr gruntsūdeņu ieplūdes īpatsvaru var samazināt, ja modernizē sistēmu un nodrošina sistēmu un lūku ūdensnecaurlaidību. Ja šie inženiertehniskie darbi būtu ņemti vērā, plānojot attīrīšanas iekārtas, iekārtām pieprasīto hidraulisko jaudu varēja samazināt, un dažos gadījumos ievērojami (sk. 2. izcēlumu).

6. fotoattēls. Reti izmantota infrastruktūras daļa (Rumānija, Galaca)

Avots: ERP.

2. izcēlums

Nozīmīgas gruntsūdeņu daļas nonākšana attīrīšanas iekārtā

Vienā attīrīšanas iekārtā Rumānijā hidrauliskā jauda tiek izmantota tikai 60–85 % apmērā. Taču apmēram puse no ūdens, kas nonāk iekārtā, ir gruntsūdens, kam nekāda attīrīšana nav nepieciešama. Ja kanalizācijas sistēma būtu ūdensnecaurlaidīgāka, tajā nonāktu mazāk gruntsūdens un hidrauliskās jaudas izmantojums samazinātos līdz aptuveni 40 %. Salīdzinājumam – dažās izlasē iekļautajās attīrīšanas iekārtās gruntsūdens iesūkšanās veido tikai 10–20 % no kopējās ieplūdes.

68

Lai gan lielākā daļa attīrīšanas iekārtu plāno nākotnē palielināt pieslēgumu skaitu, šo jauno pieslēgumu nav daudz, un tādējādi tie nozīmīgi neizmainīs izlietotās jaudas daļu. Turklāt, ja arī ilgtermiņā ir iespējama rūpnieciskās darbības paaugstināšanās, ir sagaidāms, ka jaunie industriālie objekti būs aprīkoti ar savām notekūdeņu attīrīšanas sistēmām.

Iespējas samazināt dažas pamatdarbības izmaksas

69

Pamatdarbības izmaksas²⁸ var norādīt, cik lietderīgi tiek izlietoti līdzfinansētie pamatlīdzekļi, un tām ir nozīme ūdens tarifu aprēķināšanā. Tāpēc Palāta salīdzināja 2012. gada izmaksas, pamatojoties uz grāmatvedības informāciju, ko tā saņēma no 28 pārbaudītajām attīrīšanas iekārtām.

70

Uz pamatdarbības izmaksām atstāj ietekmi attīrīšanas veids (attīrīšana saskaņā ar stingrākām prasībām izmaksā dārgāk) un iekārtas lielums. Tomēr salīdzināšana liecināja par to, ka starp attīrīšanas iekārtām pastāv lielas atšķirības (sk. 3. attēlu).

3. attēls

Pamatdarbības izmaksas (EUR/c. e.) katrā attīrīšanas iekārtā

Piezīmes. Divas iekārtas netika iekļautas, jo daži to parametri kropļoja salīdzinājumu.

Iekārtas, kuras veica stingrāku attīrīšanu, taču neievēroja Direktīvā noteiktās koncentrācijas robežvērtības, tika iekļautas kategorijā “otrreizēja attīrīšana”.

Avots: ERP veiktā analīze.

71

Palāta atzīmē, ka ir iespējams samazināt pamatdarbības izmaksas vairākās pārbaudītajās attīrīšanas iekārtās, kā norādīts turpmāk sniegtajos piemēros.

-Pārbaudītajās 28 iekārtās cena par dūņu transportēšanu un apglabāšanu ievērojami atšķiras. Deviņās cena par atūdeņotu dūņu sausnas tonnu pārsniedza 100 EUR, bet sešās tā svārstījās no 50 EUR līdz 100 EUR par tonnu. Šī izmaksu posteņa cena ir ļoti svarīga, jo tā īpatsvars iekārtas pamatdarbības kopējās izmaksās var būt nozīmīgs (vidēji apmēram 10 %, taču ārkārtas gadījumos var sasniegt 30 % vai 50 %).

-Pārbaudītajās 28 iekārtās maksa par energoresursiem veido caurmērā aptuveni 30 % no kopējām izmaksām. Puse iekārtu izmanto notekūdeņu dūņas enerģijas ražošanai, lielākoties izmantojot anaerobo sadalīšanos. Lielākajā daļā šo gadījumu energoresursu daļa kopējās izmaksās bija zem vidējā rādītāja 30 %.

-Šajā sakarībā Eiropas Vides aģentūra 2014. gada ziņojumā²⁹ secināja, ka rādītāju izmantošana ūdens apsaimniekošanas iekārtu darbības rezultātu mērīšanai visā Eiropā ievērojami uzlabotu sapratni par problēmām saistībā resursu lietderīgu izmantošanu. Šādu rādītāju salīdzināšana radītu noderīgu pamatu salīdzinošai vērtēšanai.

Komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu radīto dūņu izmantošana

72

Notekūdeņu attīrīšanas procesā rodas notekūdeņu dūņas. Saskaņā ar Direktīvu par atkritumiem³⁰ notekūdeņu dūņas tiek uzskatītas par atkritumiem. Saskaņā ar šo direktīvu atkārtota izmantošana, pārstrāde un atkritumu reģenerācija ir ieteicamāka par atkritumu apglabāšanu poligonā, sadedzināšanu vai pastāvīgu glabāšanu³¹. ES mudina izmantot notekūdeņu dūņas kā mēslojumu lauksaimniecībā.

7. fotoattēls. Saražotās dūņas (Čehijas Republika, Blansko)

Avots: ERP.

73

Palāta pārbaudīja, vai

-dūņas tika atkārtoti izmantotas, nevis apglabātas;

-vai komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu apsaimniekotāji ir ievērojuši koncentrācijas robežvērtības attiecībā uz dažiem notekūdeņu dūņu parametriem, īpaši saistībā ar smagajiem metāliem;

-Komisija ir ieviesusi šajā jomā Palātas iepriekš formulētos ieteikumus.

Trijās no četrām dalībvalstīm notekūdeņu dūņas izmanto atkārtoti, nevis apglabā

74

Palāta, pārbaudot 28 attīrīšanas iekārtas, iekļāva izvērtējumu par 2012. gadā saražoto dūņu daudzumu³², balstoties uz iekārtu apsaimniekotāju un atkritumu apsaimniekošanas uzņēmumu noslēgto līguma noteikumu caurskatīšanu un attiecīgajiem uzskaites datiem. Revīzijas laikā nebija paredzēts apmeklēt atkritumu apsaimniekošanas uzņēmumus, kas nodarbojas ar saražoto dūņu pienācīgu apstrādi.

75

Palāta konstatēja, ka Čehijas Republikā, Ungārijā un Slovākijā iekārtu apsaimniekotāji parasti bija noslēguši līgumu ar vienu vai vairākiem atkritumu apsaimniekošanas uzņēmumiem, kuri vai nu paši apstrādāja dūņas, vai arī tās nodeva tālāk citiem lietotājiem. Saskaņā ar līguma noteikumiem atkritumu apsaimniekošanas uzņēmumi dūņas izmantoja lielākoties komposta ražošanai, rekultivācijai vai biogāzes ražošanai.

76

Rumānijā visas dūņas vai to daļu 11 iekārtās no 12 pārbaudītajām apglabā poligonā un/vai glabā iekārtas teritorijā. Dūņu glabāšana teritorijā nav ilgtspējīgs risinājums ilgtermiņā.

77

Saskaņā ar Rumānijas atkritumu apsaimniekošanas valsts stratēģiju (2003.–2013. g.) līdz 2020. gadam jāpanāk, lai 50 % dūņu izmanto lauksaimniecībā vai sadedzina. Rumānijas iestādes 2012. gada februārī bija sagatavojušas jaunu notekūdeņu dūņu apsaimniekošanas stratēģiju, taču revīzijas laikā tā vēl nebija apstiprināta.

78

Dalībvalstis iesniedza Komisijai ziņas par stāvokli 2012. gada beigās attiecībā uz notekūdeņu dūņām. Tajās rodams apstiprinājums, ka trijās no četrām apmeklētajām dalībvalstīm priekšroka tiek dota atkārtotai izmantošanai (sk. 4. attēlu).

4. attēls

Izmantoto notekūdeņu dūņu procentuālā daļa attiecībā pret visu saražoto dūņu daudzumu (stāvoklis 2012. gada 31. decembrī)

Piezīmes. Čehijas Republikā 2012. gadā aptuveni 32 % no visām dūņām izmantoja komposta ražošanai (kategorija “atkārtota izmantošana, cita tipa”). Slovākijā 2012. gadā aptuveni 63 % dūņu izmantoja komposta ražošanai (kategorija “atkārtota izmantošana augsnē un lauksaimniecībā”). Rumānijā kategorijā “apglabāšana: cita tipa” ietver glabāšanu uz laiku iekārtas teritorijā.

Avots: ERP izanalizētie dati, ko dalībvalstis iesniegušas Komisijai.

Lielākajā daļā gadījumu tika ievērotas koncentrācijas robežvērtības

79

Saskaņā ar Direktīvu par notekūdeņu dūņām, kurā izklāstīta dūņu lietošana lauksaimniecībā izmantojamā zemē, notekūdeņu iekārtu apsaimniekotāju pienākums ir monitorēt³³ dūņu saturu, lai netiktu pārkāptas koncentrācijas robežvērtības, īpaši attiecībā uz smagajiem metāliem.

80

Turklāt valsts tiesību aktos ir iespējams noteikt stingrākas prasības nekā Direktīvā par notekūdeņu dūņām, tajā iekļaujot vairāk parametru un striktākas robežvērtības, kā arī noteikt koncentrācijas robežvērtības izmantošanai, kas nav saistīta ar lauksaimniecības zemi. Izanalizējusi valstu tiesību aktus, Palāta secina:

-dūņām, ko izmanto lauksaimniecībā, visu četru dalībvalstu tiesību aktos daudziem parametriem noteiktās robežvērtības ir stingrākas nekā Direktīvā par notekūdeņu dūņām. Visās šajās valstīs ir noteikti arī papildu parametri, piemēram, arsēnam;

-dūņām, ko izmanto kā izejvielu komposta ražošanai, robežvērtības izejvielai ir definētas Čehijas Republikā un Slovākijā tehnisko normatīvu veidā;

-apglabāšanai poligonā Padomes 2002. gada Lēmumā³⁴ ir noteiktas izskalošanas robežvērtības atkritumiem, ko pieņem poligonā. Jāatzīmē, ka saskaņā ar Čehijas Republikas tiesību aktiem poligonā drīkst apglabāt tikai tādus bioloģiski noārdāmus atkritumus kā sadzīves atkritumus un šķidrumus un atkritumus, kas izdala šķidrumu (tostarp dūņas)³⁵. Apglabāšana poligonos ir atļauta Ungārijā, Rumānijā un Slovākijā.

81

Tā kā notekūdeņu dūņas var izmantot kā izejmateriālu komposta ražošanā, Palāta analizēja arī piemērojamos juridiskos noteikumus par komposta izmantošanu un atzīmē, ka stāvoklis dalībvalstīs atšķiras, jo pašlaik ES līmenī nav izstrādātas koncentrācijas robežvērtības (sk. 10. tabulu).

10. tabula

Juridiskie noteikumi par koncentrācijas robežvērtībām kompostā

Čehijas Republika
Ungārija
Rumānija
Slovākija

Ir

-komposts lauksaimniecībā izmantojamā zemē

-komposts rekultivācijai

-komposts, ko pārdod kā mēslojumu

Ir

-komposts, ko pārdod kā mēslojumu

Nav noteikumu par rekultivāciju vai lietošanu zemē, ko neizmanto lauksaimnieciski.
Nav
Ir

-komposts, ko pārdod kā mēslojumu

Nav noteikumu par rekultivāciju vai lietošanu zemē, ko neizmanto lauksaimnieciski.

Avots: ERP veiktā valstu tiesību aktu analīze.

82

Palātas pārbaude par to, kā 28 attīrīšanas iekārtās tika ievērotas koncentrācijas robežvērtības, balstījās uz laboratorijas analīzēm, ko iekārtu apsaimniekotāji bija veikuši 2012. gadā. Revidenti konstatēja, ka gadījumos, kad robežvērtības bija definētas (sk. 80. punktu), tās ievēroja visas iekārtas Čehijas Republikā, Ungārijā un Slovākijā. Rumānijā robežvērtības ievēroja viena no trim iekārtām (33 %), kur dūņas lietoja lauksaimniecībā izmantojamā zemē. Pārējās divās iekārtās analīzes neaptvēra visus parametrus. Piedevām sešas no septiņām iekārtām (86 %), kuras nosūtīja dūņas uz poligonu, neievēroja sausnas robežvērtību. Turklāt trijās iekārtās no septiņām (43 %) analīzes neaptvēra visus parametrus.

83

Ja nav noteiktas robežvērtības dažiem dūņu un komposta lietojuma veidiem (rekultivācijai, izmantošanai zemē, kas nav lauksaimniecības zeme), ir apdraudēta augsnes kvalitāte un līdz ar to ūdens kvalitāte noteces un drenāžas dēļ. Turklāt, tā kā kompostam, ko pārdod kā mēslojumu, nav vienotu kritēriju visā ES, nav iespējams nodrošināt līdzvērtīgu vides aizsardzību visā Savienībā. Un, kā norādīts pētījumā, kas veikts Komisijas uzdevumā, “zemā komposta kvalitāte dažās valstīs ir uzskatāma par galveno šķērsli tirgus turpmākai attīstībai”³⁶.

8. fotoattēls. Laboratorijas iekārtas testu veikšanai attīrīšanas iekārtā (Ungārija, Segeda)

Avots: ERP.

Lai atjauninātu Direktīvu par notekūdeņu dūņām, jāgaida, kad Komisija būs pārskatījusi Regulu par mēslošanas līdzekļiem

84

Īpašajā ziņojumā Nr. 3/2009³⁷ Palāta ieteica Komisijai apsvērt, vai nav pienācis laiks pārskatīt Direktīvu par notekūdeņu dūņām. Komisija veica visaptverošu izvērtējumu³⁸ vairākām atkritumu plūsmu direktīvām, tostarp Direktīvai par notekūdeņu dūņām, lai noskaidrotu, vai tiesiskais regulējums atbilst mērķim. Pēc 2014. gadā veiktā izvērtējuma tika secināts, ka attiecībā uz Direktīvu par notekūdeņu dūņām “rodas šaubas, vai pašreizējā veidā tā ir atbilstīga. Gandrīz 30 gadu laikā Direktīvā noteiktie standarti un prasības nekad nav pārskatīti vai atjaunināti.” Turpmāk ir izteikts secinājums, ka lēmums par Direktīvas pārskatīšanu ir jāatliek līdz laikam, kad būs pieņemta pārskatītā regula par mēslošanas līdzekļiem³⁹.

85

Ex post novērtējumā⁴⁰ par spēkā esošās mēslošanas līdzekļu regulas darbību, ko veica 2010. gadā, ir secināts, ka tās tvērumu varētu paplašināt, lai tajā iekļautu ne vien neorganiskos, bet arī organiskos mēslošanas līdzekļus, kā arī augsnes ielabotājus. Novērtējumā ietverts arī ierosinājums noteikt maksimālās robežvērtības piesārņotājiem, kas ietilpst mēslošanas līdzekļos. Komisija 2015. gadā apsver iespēju iesniegt regulas par mēslošanas līdzekļiem grozījumus.

86

Komisijas Kopīgais pētniecības centrs 2012. gadā iepazīstināja ar rezultātiem, kas iegūti visas Eiropas mērogā veiktajā pārbaudē par atsevišķu komponentu klātbūtni un līmeni notekūdeņu dūņās. Saskaņā ar Centra sagatavoto ziņojumu nav zinātnisku pierādījumu, lai ieviestu jaunas robežvērtības klasiskajiem organiskajiem piesārņotājiem vai potenciāli problemātiskām piesārņojošām vielām, izņemot perfluoralkilētas vielas⁴¹.

87

Citi dokumenti un pētījumi⁴² attiecas uz potenciālajiem riskiem, kas saistīti ar mikroplastmasu. Mikroplastmasu līdz zināmai robežai var aizvākt notekūdeņu attīrīšanas iekārtās, bet aizvāktās daļas tad paliek dūņās. Ja dūņas izlieto uz zemes, mikroplastmasa nonāk ūdenī ar noteci.

88

Attiecībā uz kompostu Palāta īpašajā ziņojumā Nr. 20/2012⁴³ ieteica Komisijai kopā ar dalībvalstīm izstrādāt ES kvalitātes standartus, lai veicinātu komposta tirgus attīstību. Komisijas Kopīgais pētniecības centrs 2014. gada sākumā publicēja tehnisku piedāvājumu attiecībā uz atkritumu beigu stadijas kritērijiem⁴⁴ bioloģiski noārdāmiem atkritumiem, kas tika bioloģiski attīrīti. Tomēr pētījumā bija ierosināts izslēgt notekūdeņu dūņas no komposta un digestāta izejmateriāliem. Vēl nav skaidrs, vai un kā ierosinājumā par mēslošanas līdzekļu regulas pārskatīšanu tiks iekļauti ieteiktie kritēriji un vai tajā tiks iestrādāts mehānisms, lai pakāpeniski ietvertu kategorijas, kas neietilpa tehniskajā piedāvājumā, piemēram, notekūdeņu dūņas.

ES līdzfinansēto komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu finansiālā ilgtspēja

89

Galvenais elements, no kā atkarīga ūdens pakalpojumu finansiālā ilgtspēja, ir spēja segt izmaksas. Finansiālā ilgtspēja ir nodrošināta, ja ienākumi par sniegtajiem pakalpojumiem ir pietiekami, lai segtu darbības un uzturēšanas izdevumus, kā arī segtu kapitāla izmaksas un tādējādi ļautu atjaunot investīcijas. Ūdens pamatdirektīvā (9. pantā) dalībvalstīm ir noteikts pienākums līdz 2010. gadam nodrošināt dažādu ūdens izmantojumu pienācīgu ieguldījumu ūdens pakalpojumu izmaksu atgūšanā. Notekūdeņu attīrīšanas pakalpojumu lietotāju ieguldījums izmaksu atgūšanā tiek īstenots ar cenu (tarifu) palīdzību. Turklāt saskaņā ar principu, ka maksā piesārņotājs⁴⁵, piesārņotāji (šajā gadījumā tādi notekūdeņu novadītāji kā mājsaimniecības un rūpniecības iekārtas) ir atbildīgi par to radīto piesārņojumu un tāpēc tiem ir jāsedz izmaksas, kas saistītas ar šā piesārņojuma samazināšanu (šajā gadījumā ar notekūdeņu attīrīšanas palīdzību).

90

Tā kā ūdens nav tāda prece kā jebkura cita, tarifus aprēķina, balstoties uz cenu veidošanas mehānismiem, kas parasti ir noteikti valsts tiesību aktos.

91

Nosakot notekūdeņu tarifu, dalībvalstis var ņemt vērā sociālos, vides un ekonomiskos apsvērumus⁴⁶, lai nodrošinātu cenas ziņā pieņemamus ūdens pakalpojumus. Komisija savos norādījumos⁴⁷ atsaucas uz 4 % no mājsaimniecības ienākumiem, kas ir plaši pieņemts cenu pieejamības koeficients, proti, kopējā maksa par ūdeni (dzeramo ūdeni un notekūdeni) var veidot 4 % no mājsaimniecības ienākumiem.

92

Gan 2000.–2006. gada, gan 2007.–2013. gada plānošanas periodā Komisijas norādījumos⁴⁸ attiecībā uz ūdens tarifiem bija formulēta prasība segt vismaz darbības un uzturēšanas izmaksas, kā arī pamatlīdzekļu amortizācijas nozīmīgu daļu. Amortizāciju var uzskatīt par aptuvenām izmaksām, kas būs nepieciešamas infrastruktūras atjaunošanai nākotnē.

93

Attiecībā uz 2014.–2020. gada plānošanas periodu izmaksu atgūšanas princips ir obligāts, jo ir jāizpilda ex ante nosacījumi. Tas nozīmē, ka 2014.–2020. gada plānošanas perioda darbības programmu apstiprināšana ir atkarīga no tā, vai “ūdens pakalpojumu izmaksu atgūšanā dažādu ūdens izmantojumu ieguldījums ir pienācīgs (...)”. Tomēr dalībvalstu ziņā ir noteikt, kāds ir “pienācīgs” ieguldījums.

94

Palāta pārbaudīja, vai

-ūdens tarifi sedza pamatlīdzekļu amortizācijas, darbības un uzturēšanas izmaksas;

-bija iespējas palielināt notekūdeņu tarifu, ja darbības un uzturēšanas izdevumi nebija segti pietiekamā apmērā;

-infrastruktūras īpašnieki bija uzkrājuši pietiekamas finansiālas rezerves, lai varētu aizstāt/atjaunot infrastruktūru, kad būs beidzies tās saimnieciskās izmantošanas laiks.

Notekūdeņu tarifi, ko piemēroja lietotājiem, ļāva pilnībā segt izmaksas tikai 11 % gadījumu

95

Palāta analizēja, kā tika veidoti tarifi 2012. gadam 28 pārbaudītajās notekūdeņu attīrīšanas iekārtās. Tā salīdzināja tarifā iekļautos izmaksu komponentus ar iekārtu apsaimniekotāju un infrastruktūras īpašnieku finanšu datiem. Palāta konstatēja, ka izmaksas atguva pilnībā vienīgi trijos gadījumos (11 %). Parējos 89 % gadījumu izmaksas atguva tikai daļēji.

96

Palāta atzīmē, ka trijās dalībvalstīs ir specifiski juridiski noteikumi, kas ierobežo izmaksu atguves apmēru:

-Čehijas Republikā⁴⁹ un Slovākijā⁵⁰ pilnībā vai daļēji ir izslēgti amortizācijas izdevumi, kas attiecas uz to pamatlīdzekļu daļu, kas tika finansēti no (ES vai valsts) dotācijas;

-Ungārijā ūdens tarifu samazinājumu noteica 2013. gadā⁵¹, savukārt Slovākijā pastāv ierobežojumi tarifu paaugstināšanai⁵².

97

Palāta arī uzskata: šādā situācijā pastāv risks, ka iekārtu apsaimniekotāji neveiks nepieciešamos uzturēšanas darbus, lai īstermiņā saglabātu ienesīgumu. Taču tādā gadījumā var samazināties notekūdeņu attīrīšanas iekārtu darbības ilgtspēja. Šīs revīzijas tvērumā neietilpa novērtējums par to, vai uzturēšanas izdevumi 2012. gadā atbilda faktiskajām vajadzībām.

98

Vēl viens elements, kas var ietekmēt tarifu veidošanu, ir metode, ko izmanto ES dotācijas noteikšanai infrastruktūras projektam. ES dotācija ir pamatota vienīgi tad, ja projekta radītie ienākumi nav pietiekami, lai segtu investīciju un darbības izmaksas. Šo starpību (t. i., starpību starp diskontētajām investīciju izmaksām un diskontētajiem neto ienākumiem), kas jāaplēš, pamatojoties uz izmaksu un ieguvumu analīzi, var finansēt no publiskiem līdzekļiem (tostarp ES dotācijām). Šāda pieeja nestimulē piemērot izmaksu atgūšanas principu, jo tā nozīmē, ka augstāki ienākumi no notekūdeņu attīrīšanas darbībām (t. i. augstāki tarifi) samazina dotācijas summu, uz ko varētu cerēt ieguldītājs.

99

Atšķirībā no iepriekšējiem periodiem 2014.–2020. gada plānošanas periodā pieteikumos ES dotāciju saņemšanai nav obligāti⁵³ jāiekļauj projekta izmaksu un ieguvumu analīze, kas vajadzīga iztrūkstošā finansējuma aplēšanai. To var aizstāt ar vienotas likmes neto ienākumu procentuālo daļu, kas Regulā noteikta 25 % apmērā⁵⁴. Tādējādi iztrūkstošais finansējums vienmēr veidos 75 %, lai kādi būtu projekta radītie ienākumi. Citiem vārdiem, ja tarifs ir tāds, ka ienākumi sedz vairāk nekā 25 % izmaksu, tas attiecīgi nesamazinās dotācijas apmēru.

Tarifi par notekūdeņu attīrīšanu bija zemāki nekā Komisijas minētais pieejamības līmenis 92 % gadījumu, kad izmaksas atguva tikai daļēji

100

Četrās apmeklētajās dalībvalstīs noteiktais notekūdeņu vidējais tarifs 2012. gadā ir atspoguļots 5. attēlā.

101

No 25 gadījumiem 23 gadījumos (92 %), kad izmaksas netika atgūtas pilnībā, summas, ko lietotāji maksā par dzeramo ūdeni un notekūdeņu attīrīšanas pakalpojumiem, ir mazākas par Komisijas minēto 4 % pieejamības līmeni attiecībā pret mājsaimniecību ienākumiem. No minētajiem gadījumiem septiņos (30 %) notekūdeņu tarifs bija zemāks par valstī vidējo tarifu notekūdeņu attīrīšanai.

5. attēls

Notekūdeņu vidējais tarifs 2012. gadā

Piezīme. Tarifus konvertēja uz EUR saskaņā ar šādu kursu: 1 EUR = 291,86 HUF, 25 CZK un 4,45 RON.

Avots: Čehijas Republikas un Ungārijas valsts statistikas dienesta, Slovākijas Ūdens pētniecības institūta un Rumānijas iestāžu sniegtās ziņas.

Finanšu rezerves nav pietiekamas, lai nodrošinātu infrastruktūras atjaunošanu

102

Infrastruktūras atjaunošana principā ir tās īpašnieka pienākums⁵⁵. No 28 pārbaudītajām notekūdeņu attīrīšanas iekārtām 12 iekārtās (43 %) īpašnieki bija uzkrājuši rezerves⁵⁶ šādu darbu finansēšanai. Stāvoklis bija atšķirīgs (sk. 11. tabulu) atkarībā no organizācijas struktūras, kas izraudzīta notekūdeņu attīrīšanas pakalpojumu apsaimniekošanai. Ja iekārtu īpašnieks ir pašvaldība un ja nav juridisku prasību izveidot atsevišķu uzskaiti ar ūdeni saistītās infrastruktūras pārvaldīšanai, ar šīm darbībām saistītie ienākumi un izdevumi saplūdīs ar ienākumiem un izdevumiem saistībā ar citām pašvaldības darbībām.

103

Pat tad, ja pārbaudītajās iekārtās bija izveidotas rezerves vai līdzekļi tika uzskaitīt atsevišķi, tie nav pietiekami, lai nodrošinātu turpmāku infrastruktūras atjaunošanu spēkā esošās tarifu politikas dēļ (sk. 95.–96. punktu).

104

Attiecībā uz iekārtu apsaimniekotāju finanšu stāvokli juridiskie noteikumi par ūdens tarifu noteikšanu (tādi nav izstrādāti Ungārijā) pieļauj peļņas normas iekļaušanu⁵⁷, kas ir priekšnoteikums rezervju uzkrāšanai. Viss vai lielākā daļa 26 iekārtu apsaimniekotāju (93 %) kapitāla ir publisks, lielākoties tas pieder tām pašvaldībām, kas ir iekārtu īpašnieces.

105

Praktiski visos gadījumos uzņēmumi, kas apsaimnieko iekārtas un bieži vien arī dzeramā ūdens iekārtas un vairāk nekā vienu notekūdeņu attīrīšanas iekārtu, spēja uzkrāt zināmas finanšu rezerves. Šos līdzekļus varētu novirzīt infrastruktūras atjaunošanai, ja vien apsaimniekotāju īpašnieki neatsavinās rezerves tādām vajadzībām, kas nav saistītas ar ūdens apsaimniekošanu. Faktiski deviņi no 28 apsaimniekotājiem (32 %) laikā no 2010. līdz 2012. gadam izmaksāja dividendes.

11. tabula

Stāvoklis attiecībā uz infrastruktūras īpašnieku izveidotajām finanšu rezervēm

Īpašnieks ir pašvaldība (vai pašvaldību grupa)
Īpašnieks ir uzņēmums, ko izveidojusi pašvaldība (vai vairākas pašvaldības)

Uzņēmums nav iekārtas apsaimniekotājs
Uzņēmums ir arī iekārtas apsaimniekotājs

19 gadījumi (68 %)
4 gadījumi (14 %)
5 gadījumi (18 %)

Izveidotās rezerves
16 % jā
84 % nav atsevišķi nodalītas vai rezervju nav
Jā
Jā
(Sk. 105. punktu.)

Rezerves ir pietiekamas
Nē
Nē
Nē

13Piemēram, atkritumu bedri var uzskatīt par individuālu sistēmu.

14Šīs zonas nosaka, izmantojot kritērijus, kas noteikti Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvā (sk. Glosāriju).

15Kopējais slāpeklis ir pēc Kjeldāla noteiktā kopējā slāpekļa (organiskais N un amonjaka slāpeklis NH₃), nitrātu slāpekļa (NO₃) un nitrītu slāpekļa (NO₂) summa.

16Šie dati ir iesniegti 2014. gadā par stāvokli atsauces termiņā 2012. gada 31. decembrī attiecībā uz Čehijas Republiku, Rumāniju un Slovākiju un par Ungāriju – 2011. gada 31. decembrī.

17Juridiskās atbilstības pārbaudē izmanto daudzpakāpju pieeju. Tas nozīmē, ka saistību nepildīšana attiecībā uz notekūdeņu savākšanu (Direktīvas 3. pants) izraisa saistību nepildīšanu attiecībā uz attīrīšanu (4. pants un attiecīgos gadījumos 5. pants) pat tad, ja efluenta kvalitāte atbilst Direktīvā noteiktajai. Līdzīgi nevar uzskatīt, ka aglomerācija ir ievērojusi 5. pantā noteiktās prasības (stingrāka attīrīšana), ja tā neatbilst otrreizējās attīrīšanas kvalitātes standartiem.

18Pēdējais publicētais ziņojums: Septītais ziņojums par Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas (91/271/EEK) īstenošanu, COM(2013) 574 final, 7.8.2013.

19Atsauces termiņā (2009. gada 31. decembrī) Rumānija vēl nebija ievērojusi nevienu no tai noteiktajiem starpposma termiņiem un tādējādi vēl nebija iespējams novērtēt atbilstību noteikumiem. Tomēr stāvoklis 2012. gada 31. decembrī liecina (sk. 3. tabulu), ka Rumānija nav ievērojusi tai noteikto pirmo termiņu 2010. gadā.

20Padomes 2006. gada 11. jūlija Regula (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (OV L 210, 31.7.2006., 25. lpp.), 93. pants.

21Attiecība starp notekūdeņu un lietus ūdens daudzumu.

22Notekūdeņu daudzums, ko iekārtām jāspēj attīrīt sausā laikā, kad nelīst lietus.

23Atskaitot laboratorijas un struktūras, kas darbojas medicīnas vai veterinārijas jomā.

24Tas atbilst novadītajam daudzumam, kurš pārsniedz daudzumu, par kuru bijusi vienošanās (tilpums reizināts ar koncentrāciju, kas izteikta, piemēram, mg/l).

25Līgumā parasti ir definēts standarta laikposms (no piecām līdz 30 dienām atkarībā no līguma) gadījumiem, ja nevar precīzi noteikt, cik ilgu laiku tika pārsniegtas koncentrācijas robežvērtības.

26Salīdzinājums starp faktiski attīrīto piesārņojuma slodzi (kas izteikta c. e.) gadā un piesārņojuma slodzi, ko iekārta spēj attīrīt (sk. II pielikumu, aile “Paredzētā jauda c. e.”).

27Tā kā ieplūdē var būt ne tikai notekūdeņi, bet arī tīrs ūdens (piemēram, lietus ūdens un gruntsūdens, kam attīrīšana nav vajadzīga), jaudas izlietojuma novērtējumā ņēma vērā tīrā ūdens proporciju.

28Tās veido šādu izmaksu summa: darbaspēka izmaksas, materiālu (tostarp ķimikāliju) izmaksas, maksa par energoresursiem, dūņu transportēšanas un apglabāšanas izmaksas, kā arī citi izdevumi. “Citu izdevumu” kategorijā tika ņemtas vērā vienīgi tās izmaksas, kas saistītas ar maksu par ārpakalpojumu sniedzēju nodrošināto uzturēšanu un ārēju laboratoriju veiktajām laboratorijas analīzēm. Savukārt amortizācijas izmaksas netika iekļautas.

29Tehniskais ziņojums nr. 5/2014 “Performance of water utilities beyond compliance” [Ūdens apsaimniekošanas iekārtu darbības rezultāti, kas pārsniedz atbilstības prasības].

30Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīva 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (OV L 312, 22.11.2008., 3. lpp.).

31Atkritumu apsaimniekošanas hierarhija tika noteikta ar Direktīvas 2008/98/EK 4. pantu.

32Četrās dalībvalstīs pārbaudīto notekūdeņu attīrīšanas iekārtu saražoto dūņu īpatsvars attiecībā pret kopējo valstī saražoto dūņu daudzumu: Čehijas Republikā 0,78 %, Ungārijā 45 %, Rumānijā 52 % un Slovākijā 10 %.

33Direktīvas 86/278/EEK 9. pantā un II pielikumā ir noteikti parametri, koncentrācijas robežvērtības un paraugu skaits, kuriem ik gadus jāveic laboratorijas analīzes.

34Padomes 2002. gada 19. decembra Lēmums 2003/33/EK, ar ko nosaka kritērijus un procedūras atkritumu pieņemšanai poligonos saskaņā ar Direktīvas 1999/31/EK 16. pantu un II pielikumu (OV L 11, 16.1.2003., 27. lpp.).

35Vyhláška 294/2005 Sb (Dekrēts 294/2005 Sb).

36Assessment of feasibility of setting bio-waste recycling targets in the EU, including subsidiarity aspects [Novērtējums par iespējām noteikt bioloģisko atkritumu pārstrādes mērķus ES, ietverot subsidiaritātes aspektus], 2011. gada 31. marta galīgais ziņojums, ko saskaņā ar pamatlīgumu ENV.G.4/FRA/2008/0112 sagatavoja pētniecības centrs Vito vision on technology sadarbībā ar konsultāciju firmām Bio Intelligence Service un ARCADIS.

37Īpašais ziņojums Nr. 3/2009 “Struktūrpasākumu izdevumu efektivitāte notekūdeņu attīrīšanā 1994.–1999. un 2000.–2006. gada programmu posmā” (http://eca.europa.eu).

38Piecu atkritumu plūsmu direktīvu ex post novērtējums, SWD(2014) 209 final, 2.7.2014.

39Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Regula (EK) Nr. 2003/2003 par mēslošanas līdzekļiem (OV L 304, 21.11.2003., 1. lpp.).

40Galīgais ziņojums “Regulas (EK) Nr. 2003/2003 par mēslošanas līdzekļiem novērtējums”, ko Komisijai sagatavoja Stratēģijas un novērtēšanas pakalpojumu centrs [Centre for Strategy and Evaluation Services], 2010. gada novembris.

41Toksiskas sintētiskas ķīmiskas vielas.

42Sk., piemēram, 1) izmēģinājuma pētījumu, ko veicis Alfrēda Vegenera institūts, 2014. gada 30. oktobra preses relīze (www.awi.de) un 2) ziņojumu par mikroplastmasu izraisīto potenciālo risku saldūdens videi, kas publicēts 2013. gada 29. septembrī vietnē www.stowa.nl (Stichting Toegepast Onderzoek Waterbeheer).

43Īpašais ziņojums Nr. 20/2012 “Vai struktūrpasākumu finansējums sadzīves atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektiem efektīvi palīdz dalībvalstīm sasniegt ES atkritumu politikas mērķus” (http://eca.europa.eu).

44Kritēriji, kas nosaka, kad daži konkrēti atkritumu veidi vairs nav atkritumi.

45Līgums par Eiropas Savienības darbību (konsolidētā versija), 191. panta 2. punkts.

46Ūdens pamatdirektīvas 9. pants.

47Jaunais 2007.–2013. gada plānošanas periods. Metodiskie darba dokumenti. 4. Darba dokuments “Metodiskie norādījumi izmaksu un ieguvumu analīzes veikšanai”, 8/2006.

48Jaunais 2000.–2006. gada plānošanas periods: 1. tehniskais dokuments “Principa, ka maksā piesārņotājs, piemērošana. Kopienas palīdzības apmēra diferencēšana struktūrfondu, Kohēzijas fonda un ISPA infrastruktūras darbībām” (6.12.1999.). Par 2007.–2013. gada plānošanas periodu sk. iepriekšējo zemsvītras piezīmi.

49Projektiem, kuriem ir ES līdzfinansējums, notekūdeņu tarifi ir jāpaaugstina, lai nodrošinātu pilnīgu amortizāciju, taču ņemot vērā pieejamības līmeni (kas noteikts 2 % apmērā no mājsaimniecības ienākumiem).

50Tarifa aprēķinā nav iekļauta tās pamatlīdzekļu daļas amortizācija, kuru iegādājās par dotācijas līdzekļiem līdz 2011. gadam. Tomēr pēc tam, kad 2011. gadā tika izdots dekrēts, visu to pamatlīdzekļu amortizāciju, kas iegādāti, sākot ar 2011. gadu un vēlāk, varēja ņemt vērā, nepārsniedzot 2 % likmi (tādējādi to dzīves cikls atbilst 50 gadiem). Faktiski Komisija apstiprināja 2007.–2013. gada plānošanas perioda “lielos projektus” tikai pēc tam, kad tika izdots 2011. gada dekrēts, jo tā uzskatīja, ka iepriekšējie juridiskie noteikumi nenodrošināja ilgtspēju.

51Ungārijā līdz 2011. gadam notekūdeņu tarifu noteikšana bija pašvaldību ziņā. Saskaņā ar grozītajiem juridiskajiem noteikumiem 2012. gada tarifus varēja paaugstināt ne vairāk kā par 4,2 % no 2011. gada tarifiem. 2013. gada tarifiem (gada pirmajos sešos mēnešos) bija jābūt tādiem pašiem kā 2012. gadā, bet tarifi 2013. gada otrajā pusē un 2014. gadā nedrīkstēja pārsniegt 90 % no 2012. gada tarifiem.

52Tarifi, kas noteikti 2014. gadam, būs spēkā 2015. un 2016. gadā, ja vien netiks pieprasīta cenas korekcija, kas pamatota ar ievērojamām izmaiņām ekonomiskajos parametros.

53“Lielajiem projektiem”, kam nepieciešams Komisijas apstiprinājums (sk. 10. punktu), šis nosacījums paliek spēkā. 2014.–2020. gada plānošanas periodā tie ir projekti, kuru kopējās attiecināmās izmaksas pārsniedz 50 miljonus EUR.

54Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1303/2013, ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.), 61. panta 3. punkts un V pielikums.

55Ja iekārtu īpašnieks un apsaimniekotājs ir dažādas struktūras, ienākumus par attīrītajiem notekūdeņiem saņems apsaimniekotājs. No šiem ienākumiem apsaimniekotājam ir jāsedz savi darbības un uzturēšanas izdevumi, kā arī īres maksa infrastruktūras īpašniekam. Īres līgumā noteiktajai īres maksai jābūt tādai, lai tā segtu amortizācijas un citus izdevumus, kas radušies īpašniekam.

56Bilancē tās iegrāmato pie rezervēm un/vai nesadalītās peļņas.

57Čehijas Republikā ir iekļauts nosacījums, ka peļņai jābūt saprātīgai. 2013. gadā ar likumu tika definēta formula saprātīgas peļņas aprēķināšanai. Slovākijā peļņa nedrīkst būt lielāka par zināmu summu par katru kubikmetru.

Secinājumi un ieteikumi

106

Eiropas Reģionālās attīstības fonda / Kohēzijas fonda izdevumiem komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtām 2000.–2006. gada un 2007.–2013. gada plānošanas periodā bija izšķiroša nozīme dalībvalstu virzībā uz Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas prasību izpildi. Tomēr visās četrās šajā ziņojumā analizētajās valstīs bija vērojami kavējumi, un ES finansējuma apguve notika lēni. Gandrīz visas līdzfinansētās iekārtas pienācīgi attīrīja komunālos notekūdeņus, tomēr Palāta uzskata, ka aptuveni trešdaļa iekārtu ir pārāk lielas. Lielākajā daļā apmeklēto dalībvalstu valsts prasības, kas noteiktas efluentam, bieži vien bija stingrākas par Direktīvas noteikumiem, un tas liecina, ka būtu nepieciešams pārskatīt Direktīvu. Palāta konstatēja arī trūkumus ar pārplūdēm saistīto jautājumu risināšanā un dūņu apstrādē. Visbeidzot, daudzos gadījumos notekūdeņu tarifi bija pārāk zemi, lai nodrošinātu līdzfinansētās infrastruktūras finansiālo ilgtspēju.

Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvā noteikto termiņu ievērošana

107

Visas četras šajā ziņojumā aplūkotās dalībvalstis ir guvušas vērā ņemamus panākumus, lai atbilstu Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvā noteiktajām prasībām, taču ir vērojami kavējumi atsevišķās jomās:

-termiņi notekūdeņu savākšanai aglomerācijās, kas pārsniedz 2 000 c. e. (ja ir jāpiemēro prasības pret efluentu), tika ievēroti visās četrās apmeklētajās dalībvalstīs, atskaitot Rumāniju, kas nedaudz atpaliek no grafika attiecībā uz starpposma termiņiem. Visās četrās dalībvalstīs ir izstrādāti juridiski noteikumi, kas regulē mājsaimniecību pieslēgumu pie esošā kanalizācijas tīkla. Tomēr valsts iestādēm rodas grūtības tos piemērot, jo tie ir izplūduši;

-nevienā no apmeklētajām dalībvalstīm netika ievēroti termiņi notekūdeņu attīrīšanai aglomerācijās, kas pārsniedz 2 000 c. e. Palāta konstatēja arī to, ka šādu aglomerāciju skaits dažās no apmeklētajām dalībvalstīm ir ievērojami krities. Tādējādi mazāk bija tādu aglomerāciju, kam bija jāievēro Direktīvā noteiktās prasības;

-par aglomerācijām, kas mazākas par 2 000 c. e. un kur arī tika izlietoti ES līdzekļi, Komisijai ir tikai daļēja informācija, jo nav izstrādāta ziņošanas sistēma, un dalībvalstu sniegtās ziņas, kas atrodamas upes baseina apsaimniekošanas plānos, nav pilnīgas.

108

Komisija regulāri seko stāvoklim saistībā ar Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas prasību ievērošanu trijās no četrām šajā ziņojumā aplūkotajām dalībvalstīm. Palātas veiktā analīze liecina, ka process ir ilgstošs: parasti dalībvalstu rīcībā ir aptuveni 18 mēneši (dažos gadījumos – 30 mēneši), lai Komisijai sniegtu ziņas, savukārt Komisijai nepieciešami vēl 18 mēneši, lai pabeigtu analīzi un sagatavotu ziņojumu.

1. ieteikums

Komisijai

a)ir jāpieprasa, lai aglomerācijās, kuras mazākas par 2 000 c. e. un kurās darbojas kanalizācijas sistēmas, sniegtu ziņas par to, vai notekūdeņus pienācīgi attīra saskaņā ar Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas 7. panta prasībām un – gadījumos, ja tos neattīra pienācīgi, – vai upes baseina apsaimniekošanas plānos ir iekļauti atbilstoši pasākumi;

b)ir jāpārbauda dalībvalstu sniegtās ziņas par to aglomerāciju skaitu, kuras ir liekākas vai mazākas par 2 000 c. e. un kurās ir notikušas nozīmīgas pārmaiņas, īpaši, ja aglomerācijas pāriet no vienas kategorijas otrā. Šo pārbaudi varētu iekļaut Komisijas īstenotajā dalībvalstu uzraudzības procesā;

c)ir jāmudina dalībvalstis izstrādāt skaidrus mājsaimniecībām adresētus juridiskos noteikumus attiecībā uz pieslēgšanos esošajam kanalizācijas tīklam. Informācijai par to, kāds ir mājsaimniecību pieslēguma līmenis, jābūt ietvertai regulāri sniegtajos ziņojumos;

d)ir jāsaīsina laiks, kas nepieciešams, lai novērtētu atbilstību Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvai, pieprasot dalībvalstīm iesniegt datus sešu mēnešu laikā (saskaņā ar Direktīvas 15. pantu) no dienas, kad sākas periods, par kuru Komisija vēlas iegūt ziņas saistībā ar prasību ieviešanu (atsauces datums). Arī Komisijai jācenšas saīsināt laiku, kad tā sagatavo savus ziņojumus;

e)ir jāpārbauda līdzīgi gadījumi, kad vērojami ilgi ziņošanas termiņi saskaņā ar citām Direktīvām vides jomā.

2007.–2013. gada plānošanas periodā pieejamo ES līdzekļu izlietojums

109

ES līdzfinansēto projektu apstiprināšana un ieviešana notekūdeņu attīrīšanas jomā dalībvalstīs 2007.–2013. gada plānošanas periodā notika ar ievērojamu kavēšanos. Tas rada risku pazaudēt iespēju izmantot pieejamos ES līdzekļus, un dalībvalstīm var rasties vajadzība piešķirt citu (valsts vai publisku) finansējumu vairāku projektu pabeigšanai.

110

Dalībvalstu aplēses par atlikušo finansējumu, kas nepieciešams to projektu pabeigšanai, no kuriem atkarīga Direktīvas prasību izpilde, vismaz divās no četrām dalībvalstīm pārsniedz pieejamās apropriācijas ar vidi saistītajām 2014.–2020. gada darbības programmām.

2. ieteikums

Komisijai

a)jāprasa, lai dalībvalstis sniedz atjauninātu informāciju par summām, kas tām vēl nepieciešamas Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvā noteikto ieviešanas termiņu ievērošanai gan tām aglomerācijām, kas pārsniedz 2 000 c. e., gan tām, kuras ir mazākas un kurās darbojas kanalizācijas sistēmas;

b)jāprasa, lai dalībvalstis nodrošina, ka aglomerācijas, kuras vēl neatbilst Direktīvas prasībām, īsteno projektus, kas nepieciešami, lai tās izpildītu.

ES līdzfinansēto komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu efektivitāte

Komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu darbības rezultāti

111

Visās komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtās, uz kurām attiecās Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīva, tika ievērotas tajā noteiktās koncentrācijas robežvērtības attiecībā uz efluentu. Divās dalībvalstīs vai nu vēl nebija pienācis termiņš, kad tās jāsāk ievērot, vai arī robežvērtības nebija piemērojamas atsevišķu iekārtu līmenī. 89 % iekārtu ievēroja robežvērtības, kas tām bija noteiktas atļaujās novadīt notekūdeņus. Palāta atzīmē arī to, ka šīs robežvērtības balstās uz valsts tiesību aktiem un/vai iekārtām izsniegtajām atļaujām, un dažos gadījumos minētās vērtības ir stingrākas nekā Direktīvā.

112

Attiecībā uz pārplūdēm, kas rodas stipra lietus laikā un kas ietekmē saņēmēja ūdensobjekta ūdens kvalitāti, tomēr kopumā trūkst informācijas par to daudzumu un ūdens kvalitātes parametriem. Palāta atzīmē, ka Komisija nesen ir sākusi pētījumu par šo jautājumu.

113

Lielākajā daļā gadījumu (89 %) iekārtu apsaimniekotāji izlases veidā pārbaudīja, vai tiek ievērotas koncentrācijas robežvērtības notekūdeņos, ko novada rūpniecības iekārtas. Tomēr Slovākijā iekārtu apsaimniekotāji nepapildināja savas pārbaudes (kuras reizēm nebija biežākas kā reizi gadā) ar rezultātiem, ko varēja pieprasīt no rūpniecības iekārtām par pašu veiktajām pārbaudēm.

114

Aptuveni trešdaļa no pārbaudītajām komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtām ir pārāk lielas, un dažas no tām attīra pārāk lielu daļu gruntsūdens. Tas skaidrojams gan ar trūkumiem iekārtu koncepcijā (piemēram, realitātei neatbilstoši pieņēmumi par mājsaimniecību un rūpniecības objektu vajadzībām attiecībā uz notekūdeņu attīrīšanu), gan izmaiņām iedzīvotāju skaita ziņā pēc būvdarbu uzsākšanas.

115

Ievērojamās atšķirības attīrīšanas iekārtu darbības izmaksās (īpaši attiecībā uz energopatēriņu un notekūdeņu dūņu transportēšanu un apglabāšanu) norāda uz iespējām šīs izmaksas samazināt.

3. ieteikums

Komisijai

a)ir jānovērtē Direktīvā noteikto koncentrācijas robežvērtību piemērotība, ņemot vērā tehnoloģiskos uzlabojumus, kas veikti kopš 1991. gada, kad Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīva tika pieņemta;

b)ir jānovērtē, vai noteikumi par valsts vides inspekciju veikto pārbaužu skaitu un biežumu un naudas soda apmēru gadījumos, ja rūpniecības iekārtas neievēro koncentrācijas robežvērtības, ir pietiekami preventīvi un saskan ar Komisijas 2012. gadā publicēto paziņojumu⁵⁸;

c)ir jāizvērtē nepieciešamība pieprasīt no dalībvalstīm, lai tās ievieš obligātus pārplūžu mērījumus un izstrādā noteikumus attiecībā uz šādu pārplūžu pieļaujamo skaitu un ūdens kvalitāti;

d)nav jāapstiprina lielie projekti un jāprasa, lai dalībvalstis neapstiprina projektus darbības programmā, ja notekūdeņu attīrīšanas iekārtu konstrukcija un lielums neņem vērā iespēju samazināt gruntsūdens iesūkšanos: izmaksas, kas saistītas ar ieguldījumiem kanalizācijas sistēmas ūdensnecaurlaidībā var būt zemākas nekā ieguldījumi attīrīšanas iekārtā ar lielāku jaudu;

e)ir jāmudina dalībvalstis izpētīt un izplatīt informāciju par iespējām samazināt izmaksas, piemēram, izmantot notekūdeņu dūņas enerģijas ražošanai vai kā vērtīgu izejmateriālu fosfora atgūšanai. Izmaksu samazināšanai var aicināt notekūdeņu attīrīšanas iekārtu apsaimniekotājus piedalīties salīdzinošajā vērtēšanā, lai noteiktu, kurās iekārtās iespējams panākt lielāku rentabilitāti un kuriem izmaksu elementiem jāpievērš īpaša uzmanība.

Komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu radīto dūņu izmantošana

116

Trijās no četrām apmeklētajām dalībvalstīm priekšroku dod notekūdeņu dūņu atkārtotai izmantošanai. Tomēr Rumānijā lielāko daļu dūņu apglabā poligonā vai uzglabā iekārtas teritorijā, taču tas nav ilgtspējīgs risinājums.

117

Ja dūņas izmanto lauksaimniecības zemē vai apglabā, dažām vielām, piemēram, smagajiem metāliem, ir noteiktas koncentrācijas robežvērtības, kas jāievēro visā ES. Šāda veida dūņu izlietojuma monitorings dalībvalstīs ir uzskatāms par kopumā pienācīgu, atskaitot Rumāniju. Stāvoklis atšķiras citos dūņu izmantošanas veidos (dūņas kā komposta izejviela vai to izmantošana augsnē, kas netiek izmantota lauksaimniecībai). Šiem izmantošanas veidiem nav noteiktas vides aizsardzības prasības ES līmenī. Palāta atzīmē, ka šajā ziņā arī Komisija uzskata Direktīvu par notekūdeņu dūņām par novecojušu, taču plāno vispirms atjaunināt Regulu par mēslošanas līdzekļiem.

4. ieteikums

Komisijai

a)ir jāveic galīgie maksājumi lielajiem projektiem, kas apstiprināti saskaņā ar darbības programmu, ja ir izstrādāts piemērots risinājums notekūdeņu dūņu atkārtotai izmantošanai, un jāprasa, lai dalībvalstis piemēro tādu pašu pieeju projektiem, kas apstiprināti valsts līmenī; to varētu nodrošināt, iekļaujot īpašu punktu dotāciju nolīgumos 2014.–2020. gada plānošanas periodam;

b)ir jāierosina pārskatīt Direktīvu par notekūdeņu dūņām vai jebkuru citu direktīvu vai regulu, kas attiecas uz notekūdeņiem vai augsnes kvalitāti, balstoties uz izvērtējumu par to, cik atbilstīgi ir normatīvi attiecībā uz piesārņotājiem un koncentrācijas robežvērtības, un jāprasa, lai dalībvalstis nodrošina piesārņotāju stingru monitoringu dūņām, kuras jebkādā veidā izmanto atkārtoti.

ES līdzfinansēto komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu finansiālā ilgtspēja

118

Notekūdeņu tarifi, ko maksā mājsaimniecības un rūpniecības iekārtas, 89 % attīrīšanas iekārtu bija pārāk zemi, lai tās varētu atjaunot infrastruktūru, kad būs beidzies tās saimnieciskās izmantošanas laiks. Lielākajā daļā gadījumu tarifi joprojām ir ievērojami zemāki par 4 % pieejamības līmeni attiecībā pret mājsaimniecību ienākumiem. Šāds stāvoklis daļēji skaidrojams ar valsts juridiskajiem noteikumiem: divās dalībvalstīs amortizācijas izmaksas nedrīkst pilnībā ņemt vērā, aprēķinot tarifu, un divās ir noteikti griesti tarifa ikgadējai paaugstināšanai. Ja izmaksas nevar pilnībā segt no notekūdeņu attīrīšanas pakalpojumu izmantotājiem, trūkstošo daļu būs jāsedz kādam citam, un lielākoties tā ir visa sabiedrība, kuras maksātie nodokļi tiks izlietoti šim mērķim. Turklāt šāds stāvoklis var novest pie tā, ka iekārtu apsaimniekotāji ekonomēs uz kārtējiem iekārtu uzturēšanas darbiem, bet tas saīsinās pamatlīdzekļu saimnieciskās izmantošanas laiku un/vai pasliktinās notekūdeņu attīrīšanas kvalitāti.

119

Divās trešdaļās no Palātas pārbaudītajiem gadījumiem nav informācijas, vai iekārtu īpašnieki veido pietiekamas finanšu rezerves uzturēšanai un iespējamai ūdens un notekūdeņu infrastruktūras atjaunošanai. Tas skaidrojams ar resursu aizstājamību gadījumos, kad iekārtu īpašnieki ir pašvaldības. Attīrīšanas iekārtu apsaimniekotāji veido nelielas rezerves no uzkrātās peļņas.

5. ieteikums

Komisijai

a)ir jāmudina dalībvalstis ieviest atbildīgu notekūdeņu tarifu politiku un, ja vajadzīgs, pielāgot ūdens izcenojumu juridiskos noteikumus, lai tarifi nebūtu zemāki par plaši pieņemto cenu pieejamības koeficientu 4 % apmērā;

b)ir jāmudina dalībvalstis sekot tam, lai iekārtu publiskie īpašnieki, konkrēti, pašvaldības, nodrošina pietiekamu finansējumu vajadzīgajiem notekūdeņu infrastruktūras uzturēšanas un atjaunošanas darbiem.

Šo ziņojumu 2015. gada 10. jūnija sēdē Luksemburgā pieņēma Revīzijas palātas II apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas loceklis Henri GRETHEN.

Revīzijas palātas vārdā –

priekšsēdētājs
Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA

58Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Lielāki ieguvumi ES vides pasākumu jomā – uzticības vairošana ar padziļinātām zināšanām un reaģēšanas spēju”, COM(2012) 95 final.

Pielikumi

I pielikums

Komunālo notekūdeņu attīrīšanas vide

Avots: ERP.

II pielikums

Pārbaudīto notekūdeņu attīrīšanas iekārtu saraksts

Dalībvalsts
Atrašanās vieta
Plānotā jauda, kas izteikta c. e.
Kopējie izdevumi¹
(EUR)
ES dotācija kopā
(EUR)
Dotācijas procentuālā daļa kopējos izdevumos

Čehijas Republika

Bludova
4 115
38 312 039,31
26 818 427,32
70 %

Zubri
47 000
43 395 472,68
29 508 921,03
68 %

Bzeneca
22 607
27 294 593,37
17 732 842,00
65 %

Blansko
29 376
27 294 593,37
17 732 842,00
65 %

Ungārija

Segeda
230 000
94 637 207,86
33 325 000,00
35 %

Zalaeger-Sega
180 000
48 350 946,27
36 263 208,96
75 %

Ģēra
375 000
17 560 130,00
7 250 000,00
41 %

Dunakesi
82 500
2 954 395,00²
(914 976 000 HUF)
1 942 002,00²
(601 438 000 HUF)
66 %

Budapešta
1 600 000
438 526 042,48
278 661 500,00
64 %

Debrecena
675 000
87 304 362,28
50 636 530,12
58 %

Šoprona
165 000
18 594 829,58
9 297 414,79
50 %

Rumānija

Breila
247 700
43 984 313,64
32 988 235,23
75 %

Bukareste, Glina
1 654 110
105 765 515,60
68 747 585,14
65 %

Buzeu
235 000
26 964 178,91
19 953 492,39
74 %

Konstanca, ziemeļi
308 125
69 251 771,60
49 669 303,00
72 %

Krajova
385 000
71 894 883,75
52 783 500,00
73 %

Galaca
360 000
72 053 837,40
42 000 000,00
58 %

Jasi
933 300
45 550 042,28
34 162 531,71
75 %

Oradja
250 000
18 570 208,73
12 999 145,77
70 %

Pitešti
320 000
46 879 803,82
31 312 500,00
67 %

Ramnikuvilča
130 000
28 119 004,10
21 089 253,08
75 %

Satu mare
180 000
31 789 308,31
22 570 408,90
71 %

Timišoara
440 000
41 187 160,13
29 242 884,13
71 %

Slovākija

Trenčina
30 000
7 935 751,09
3 967 875,55
50 %

Považska Bistrica
45 000
12 299 508,09
6 149 754,04
50 %

Trnava
211 700
29 711 033,08
10 193 516,00
34 %

Vranova
34 900
51 823 026,31
34 020 640,00
66 %

Prešova
91 275
65 699 239,14
40 566 608,00
62 %

1Dažos projektos bija iekļauti vairāki apakšprojekti (piemēram, notekūdeņu attīrīšanas iekārtu modernizācija un kanalizācijas sistēmas būve vairākās apdzīvotās vietās), tādējādi kopējie izdevumi attiecas uz visu projektu kopumā, ne tikai uz pārbaudīto notekūdeņu attīrīšanas iekārtu.

2Summu, kas izteikta Ungārijas forintos (HUF), konvertēja eiro pēc šāda kursa: 1 EUR = 309,7 HUF (vidēji 2014. gadā).

III pielikums

Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas ieviešanas termiņi

Dalībvalsts
Starpposma termiņi
Pārejas perioda beigu termiņš

Čehijas Republika
2004. gada 1. maijs – 18 aglomerācijām >10 000 c. e.
2006. gada 31. decembris – 36 aglomerācijām
2010. gada 31. decembris

Ungārija
2008. gada 31. decembris – aglomerācijām jutīgās zonās ar >10 000 c. e.
2010. gada 31. decembris – aglomerācijām normālās zonās ar >15 000 c. e.
2015. gada 31. decembris
2008. gada 31. decembris – bioloģiski noārdāmiem rūpnieciskiem notekūdeņiem no iekārtām rūpniecības nozarēs, kas uzskaitītas Direktīvas III pielikumā

2009. gadā Ungārija apņēmās panākt atbilstību Direktīvas 5. panta 4. punktam līdz 2018. gadam.

Rumānija
Kanalizācijas sistēmas
2010. gada 31. decembris – 61 % no notekūdeņu daudzuma (izteikts c. e.)
2013. gada 31. decembris – 69 % no notekūdeņu daudzuma (izteikts c. e.)
2015. gada 31. decembris – 80 % no notekūdeņu daudzuma (izteikts c. e.)
2013. gada 31. decembris – visas aglomerācijas ar >10 000 c. e.
2018. gada 31. decembris

Otrreizēja vai līdzvērtīga attīrīšana (vai stingrāka attīrīšana jutīgās zonās)
2010. gada 31. decembris – 51 % no notekūdeņu daudzuma (izteikts c. e.)
2013. gada 31. decembris – 61 % no notekūdeņu daudzuma (izteikts c. e.)
2015. gada 31. decembris – 77 % no notekūdeņu daudzuma (izteikts c. e.)
2015. gada 31. decembris – visas aglomerācijas ar >10 000 c. e.

Slovākija
2004. gada 31. decembris – 83 % bioloģiski noārdāmajam daudzumam
2008. gada 31. decembris – 91 % bioloģiski noārdāmajam daudzumam
2010. gada 31. decembris – visas aglomerācijas ar >10 000 c. e.
2012. gada 31. decembris – 97 % bioloģiski noārdāmajam daudzumam
2015. gada 31. decembris

Komisijas atbilde

Kopsavilkums

III

Komisija pašlaik Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas – KNAD) ietvaros neplāno pastiprināt ziņošanas prasības par aglomerācijām, kuru c. e. nepārsniedz 2 000, jo KNAD 3., 4. un 5. pants nenosaka prasības notekūdeņu savākšanai un attīrīšanai šādās aglomerācijās. Taču Ūdens pamatdirektīvas 2000/60/EK (ŪPD) ietvaros Komisija prasa dalībvalstīm sniegt atsevišķus datus neatkarīgi no aglomerāciju lieluma. Turklāt paredzams, ka pilotprogrammas “Ieviešanas un informācijas strukturēta sistēma” ietvaros ziņojumu kvalitāte uzlabosies (sk. Komisijas atbildi par 29. punktu).

Komisija atgādina, ka saskaņā ar esošo tiesisko regulējumu aglomerācijās virs 2 000 c. e. mājsaimniecībām jābūt pieslēgtām kanalizācijas sistēmai vai tām jāizmanto individuālas vai atbilstošas sistēmas.

IV

Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) un Kohēzijas fonda (KF) 2007.–2013. gada plānošanas perioda galvenie mērķi ir mazināt ES reģionu sociāli ekonomiskās attīstības atšķirības, kas ne vienmēr nozīmē sniegt ieguldījumu KNAD noteikto termiņu ievērošanā, kas ir dalībvalstu atbildība un nav saistīta ar piešķirtajiem līdzekļiem. ERAF un KF 2007.–2013. gada plānošanas perioda mērķu sasniegšanai piešķirtie līdzekļi tiešām varētu būt nepietiekami visām vajadzībām kanalizācijas infrastruktūras jomā, kas būtu nepieciešami KNAD noteikto termiņu ievērošanai.

Attiecībā uz nepieciešamību ziņojumus saskaņot ar KNAD ieviešanas virzību Komisija uzskata, ka saskaņā ar KNAD 17. panta noteikumiem dalībvalstis reizi divos gados iesniedz un izmaiņu gadījumā atjauno šādu informāciju.

V

Attiecībā uz attīrīšanas iekārtu lielumu Komisija uzskata, ka par attīrīšanas iekārtu lielumu lemj dalībvalstis, jo KNAD nenosaka prasības iekārtu izmēriem (sk. Komisijas atbildi par 65. punktu).

Kopumā ņemot, attīrīšanas iekārtu lielumu var noteikt vairāki faktori, tostarp drošības rezerves nepieciešamība, lai nodrošinātu atbilstību KNAD jebkurā laikā un spēju reaģēt uz tādām sezonālām darbībām/svārstībām kā, piemēram, tūrisms, rūpnieciskas darbības vai pastiprinātas lietus ūdens plūsmas, un rezerve, kas vajadzības gadījumā ļautu pieslēgt jaunas apdzīvotas vietas un kas nepieciešama, ņemot vērā iedzīvotāju skaita pieaugumu, utt.

Kopš 2007. gada tiek izmantots JASPERS instruments (Kopēja palīdzība projektu sagatavošanai Eiropas reģionos), lai palīdzētu dalībvalstīm uzlabot liela apmēra projektu pieteikumu kvalitāti, tostarp to tehniskos parametrus, pirms to iesniegšanas dotācijas finansējuma saņemšanai no fondiem.

Attiecībā uz pārplūdēm sk. Komisijas atbildes par 54.–56. punktu.

Attiecībā uz koncentrācijas robežvērtību novērtēšanu sk. Komisijas atbildi par 49. punktu un 3. ieteikuma a) punktu.

VI

Komisija piekrīt Palātas ieteikumam.

VII

Komisija piekrīt šim ieteikumam un uzskata, ka tas ir daļēji īstenots, jo, piemērojot ŪPD 9. panta 1. punktu un Kopīgo noteikumu regulas (ES) Nr. 1303/2013 XI pielikuma 6. panta 1. punkta ex ante nosacījumu, dalībvalstīm ir jāievieš piemērota ūdens tarifu politika.

Turklāt Komisija uzskata, ka pieejamības līmenis 4 % apjomā ir orientējošs.

Tomēr Komisija nepiekrīt šī ieteikuma otrajai daļai (t. i., vajadzībai nodrošināt pietiekamus līdzekļus, kas nepieciešami uzturēšanai un atjaunošanai), jo, ja to nenosaka īpašs tiesiskais regulējums, uzturēšanai un atjaunošanai vajadzīgo līdzekļu nodrošināšana ietilpst kanalizācijas infrastruktūras īpašnieku un/vai apsaimniekotāju kompetencē un tādējādi – dalībvalstu kompetencē.

Apsvērumi

22

Komisija patlaban analizē atbildes, kas saņemtas uz šīm dalībvalstīm uzdotajiem jautājumiem oficiālās aptaujas ietvaros. Šajā saistībā Komisija analizē, vai nepieciešami turpmāki pasākumi, lai skaidri parādītu, vai individuālās sistēmas nodrošina līdzvērtīgu vides aizsardzības līmeni.

23

Komisija atzīmē, ka šis apsvērums attiecas uz attiecīgajām dalībvalstīm. KNAD neietver noteikumus par mājsaimniecību pieslēgšanu komunālām kanalizācijas sistēmām. Dalībvalstis var izlemt, kā nodrošināt KNAD 3. panta noteikumu izpildi, – izmantojot pieslēgumus kanalizācijas sistēmām vai izmantojot individuālas vai citas piemērotas sistēmas, un attiecīgi to nosaka valsts tiesību aktos.

26

Minētā saskaņošana starp Ungāriju un Rumāniju izriet no KNAD 9. pantā piedāvātās iespējas.

Turklāt 5. panta 4. punkts attiecas uz vispārēju ienākošā N un P daudzuma samazinājumu visās attiecīgajā zonā esošajās komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtās, tostarp arī tajās, kuras apkalpo aglomerācijas, kuru c. e. ir mazāks par 10 000.

28

Komisija atzīmē, ka notekūdeņu daudzuma samazinājums dalībvalstu līmenī par 10–15 % uzskatāms par pieņemamu, jo aglomerācijas nepārtraukti mainās (piem., emigrācijas, rūpnīcu slēgšanas vai citu iemeslu dēļ). Turpretī nemainīgs notekūdeņu daudzums gada garumā (slodzi izsakot ar c. e.) var norādīt uz to, ka dati netiek pietiekami regulāri atjaunoti. Aglomerāciju skaita samazināšanās loģiski izriet no notekūdeņu daudzuma samazināšanās, kā arī no izmaiņām aglomerāciju raksturlielumos. Svarīgāk ir sekot līdzi izmaiņām aglomerāciju c. e., nevis aglomerāciju skaita izmaiņām.

Notekūdeņu daudzuma samazinājums Rumānijā bija novērojams tikai sākotnējos ieviešanas rezultātos (8. ziņojumā), un principā to var uzskatīt par “nepieņemamu”. 2013. gadā uzsāktās pilotprogrammas IISS (“Ieviešanas un informācijas strukturēta sistēma”) ietvaros Komisija aicinās iestādes izskaidrot šādu būtisku izmaiņu iemeslus (tostarp iemeslus aglomerāciju skaita izmaiņām) un attiecīgi rīkoties (sk. Komisijas atbildi par 29. punktu). Rumānija piedalīsies 3. posmā, kas sāksies 2015. gadā.

29

Komisija izveidoja pilotprogrammu IISS, lai uzlabotu datu/informācijas organizāciju un pārvaldību valstu līmenī un lai informētu politikas veidotājus, ieinteresētās personas un sabiedrību par tiesību aktu ieviešanu praksē atbilstoši Informācijas pieejamības direktīvai un Telpiskās informācijas infrastruktūras (INSPIRE) direktīvai (attiecīgie direktīvu numuri: 2003/4/EK un 2007/2/EK). Viens no galvenajiem pilotprogrammas uzdevumiem ir sasniegt vai saglabāt atbilstību, īpaši pievēršoties datu un informācijas vajadzībām aglomerācijās, kuras neatbilst prasībām, un izstrādājot IT sistēmas, kas savieno dažādus datu avotus (vides, sociāli ekonomisko, finanšu, juridisko aspektu u. c. datu avotus). Līdz šim iesaistītas CY, LT un SI, un plānots iesaistīt vēl 4 valstis (tai skaitā arī RO).

Lai labāk saprastu, vai šādas izmaiņas būtu pamatotas, turpmāko dažu gadu laikā Komisija plāno pārraudzīt aglomerāciju radīto notekūdeņu daudzumu IISS iesaistītajās valstīs, tai skaitā arī Rumānijā.

30

Komisija atzīmē, ka KNAD nenosaka dalībvalstīm pienākumu ziņot par aglomerācijām, kuru c. e. ir mazāks par 2 000 (KNAD 15. pantā minētais Komisijas pieprasījums iesniegt informāciju attiecas uz informāciju par notekūdeņu savākšanu un attīrīšanu aglomerācijās, kuru c. e. ir lielāks par 2 000). KNAD 16. pantā minētie papildu ziņojumi, kurus dalībvalstis nosūta Komisijai, attiecas tikai uz vispārēju informāciju par “komunālo notekūdeņu un dūņu novadīšanu un izvietošanu”.

Lai nodrošinātu proporcionalitāti un nepalielinātu ziņošanas apjomus, ar KNAD 15., 16. un 17. pantu Komisija neprasa iesniegt informāciju par aglomerācijām, kuru c. e. ir mazāks par 2 000. Turklāt Komisija neprasa iesniegt informāciju, kas nav nepieciešama KNAD 3., 4. un 5. panta noteikumu izpildes pārbaudei.

Saskaņā ar ŪPD Komisija pieprasa dalībvalstīm sniegt informāciju par ūdensobjektiem, kuros tiek novadīti ievērojami komunālo notekūdeņu apjomi (neatkarīgi no aglomerāciju lieluma) un par pasākumiem, kas ieviesti, lai sasniegtu labus rādītājus tostarp ietverot arī kvantitatīvus rādītājus, piemēram, par novadīto piesārņojošo vielu samazinājumu. Komisija izmantos ŪPD prasības, lai pārraudzītu aglomerācijas, uz kurām attiecas KNAD 7. panta noteikumi.

31

Komisijas stratēģijā, kas izstrādāta, lai nodrošinātu atbilstību KNAD prasībām, galvenā uzmanība pievērsta ūdensobjektu lielākajiem piesārņojuma avotiem. Tādēļ Komisija nenosaka dalībvalstīm pienākumu ziņot par aglomerācijām, kuru c. e. ir mazāks par 2 000, jo saskaņā ar KNAD 3., 4. un 5. panta prasībām notekūdeņu savākšana un attīrīšana tajās nav nepieciešama. Taču saskaņā ar ŪPD Komisija prasa dalībvalstīm sniegt informāciju par ūdensobjektiem, kuros tiek novadīti ievērojami komunālo notekūdeņu apjomi (neatkarīgi no aglomerāciju lieluma) un par pasākumiem, kas ieviesti, lai sasniegtu labus rezultātus. Tā nolūkā dalībvalstis atsevišķos gadījumos var ieviest papildu pasākumus aglomerācijās, kuru c. e. ir mazāks par 2 000.

33

Komisija uzskata, ka procedūras efektivitāte nav apšaubāma: izmantojot Palātas minētos 2014. gadā uzsāktos īpašos informācijas pieprasījumus, dalībvalstu iestādēm pieprasīta jaunākā pieejamā informācija par 2009.–2010. gadam noteiktajiem termiņiem. Praksē tas nozīmē, ka iestādes informāciju par atbilstību attiecībā uz 2009.–2010. gadam noteiktajiem termiņiem atjaunos ar jaunākajiem datiem (pieprasīta informācija par 2012. vai 2013. gadu). Papildinot to ar datiem no 8. ziņojuma (par 2011.–2012. atsauces gadu), Komisija varēs novērtēt atbilstību attiecībā uz nesenākajiem pagājušiem termiņiem. Nepieciešamības gadījumā, ja tas tiks uzskatīts par lietderīgu, atjaunotā informācija ļaus Komisijai uzsākt lietas par pārkāpumiem. Kā norādījusi Palāta, Komisija pašlaik vērtē no dalībvalstīm saņemto attiecīgo informāciju.

37

Komisija uzskata, ka 5. tabulā sniegtie rādītāji par saistībās iekļauto finansējumu programmu līmenī 2013. gada beigās visās četrās analizētajās dalībvalstīs ir apmierinoši.

38

Komisija atzīst, ka finansējuma apguves rādītāji 2013. gada beigās visās analizētajās dalībvalstīs bija diezgan zemi, kas liecina par saistību atcelšanas risku programmu līmenī (Padomes Regulas (EK) Nr. 1083/2006 93. pants). Tomēr jāuzsver, ka tam ir objektīvi iemesli, kā, piemēram, nepieciešamība stiprināt attiecīgo dalībvalstu tehniskās, juridiskās un administratīvās spējas. Turklāt Komisija atzīmē, ka vairumam projektu maksājumi parasti tiek veikti pēdējos to ieviešanas gados (t. i., 2014. un 2015. gadā), jo atbalstāmā perioda beigu datums ir 2015. gada beigas.

39

Komisija apzinās, ka vairākus projektus nevarēs pabeigt līdz 2015. gada 31. decembrim un ka to ieviešana varētu noritēt divos atsevišķos posmos (sk. arī Komisijas atbildi par 40. punktu). Tādēļ, lai paātrinātu attiecīgo programmu ieviešanu un lai mazinātu saistību atcelšanas risku, 2014. gada beigās tika izveidota darba grupa ieviešanas jautājumos, kura cita starpā pievēršas jautājumiem, kas saistīti ar ieviešanas paātrināšanu dalībvalstīs.

40

Ņemot vērā to, ka vairāku projektu ieviešana varētu noritēt divu plānošanas periodu laikā, un lai atvieglotu dalībvalstu darbu, Komisija ierosināja grozījumus pamatnostādnēs par darbības programmu slēgšanu (Komisijas lēmums C(2015) 2771, ar kuru groza Lēmumu C(2013) 1573). Galvenais uzdevums ir ieviest elastīgāku pieeju atsevišķos jautājumos, tai skaitā arī attiecībā uz nepabeigto projektu sadalīšanu posmos no 2016. gada.

Attiecībā uz Slovākiju un Rumāniju un mazākā mērā uz Ungāriju Komisija pilnībā apzinās, ka, neskatoties uz to, ka notekūdeņu attīrīšanai 2014.–2020. gada programmu ietvaros piešķirti būtiski finansējuma apjomi, ticamākais, visas vajadzības netiks apmierinātas.

41

Komisija atzīmē, ka saskaņā ar 14. panta noteikumiem Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulā (EK) Nr. 1083/2006 Eiropas Savienības budžetu, kas piešķirts fondiem, īsteno ar dalībvalstu un Komisijas dalītu vadību jeb dalītu pārvaldību. Dalītās pārvaldības ietvaros galīgo lēmumu par projektu izvēli pieņem dalībvalstis, kurām jānodrošina, ka atlasītie projekti atbilst attiecīgajiem Komisijas 2007.–2013. gada plānošanas dokumentiem un ka tie atbilst arī ES tiesību aktiem (piem., KNAD). Komisija uzskata, ka, ja nav iesniegts/apstiprināts projekta pieteikums dažām lielākām aglomerācijām, tas varētu būt tādēļ, ka tika uzskatīts, ka šīs aglomerācijas nav pietiekami gatavas tam, lai izpildītu prasītos atlases kritērijus (piem., tehniskā gatavība/ieviešanas gatavība).

43

Kopumā ņemot, 2007.–2013. gada programmām ir kopīgi tiešo rezultātu rādītāji, kā arī atsevišķi koprezultātu un tiešo rezultātu rādītāji, un to mērķlielumi parasti atspoguļo atbalstīto pasākumu veidu (tiešo rezultātu rādītāji) vai atbalsta saņēmēju plānoto mērķi (koprezultātu rādītāji).

44

Komisija atzīst, ka dažu rādītāju mērķlielumus, iespējams, nevarēs sasniegt līdz programmu beigām (2015. gada beigām). Tomēr rādītāju mērķlielumu sasniegšanas līmenis dažādās dalībvalstīs ir atšķirīgs, un jebkurā gadījumā tie tiks pārskatīti programmu slēgšanas laikā, jo līgumi par lielāko daļu notekūdeņu attīrīšanas projektu tika noslēgti tikai 2014. gadā.

49

Komisija neuzskata, ka tādēļ, ka dalībvalstis attiecībā uz koncentrāciju nosaka stingrākas robežvērtības nekā KNAD, būtu nepieciešams paaugstināt direktīvā noteiktās robežvērtības. Dalībvalstis var ieviest KNAD, pārsniedzot direktīvas prasības. Turklāt dalībvalstīm jāatbilst arī citu attiecīgo direktīvu ¹prasībām ūdens kvalitātes/aizsardzības jomā.

54

Komisija ir ievērojusi šo problēmu un tādēļ ir uzsākusi pētījumu par pārplūdēm (sk. 56. punktu), kas ļaus iegūt detalizētāku informāciju par pārplūdēm dalībvalstīs un tādējādi nonākt pie precīzākiem secinājumiem par saistītajiem datiem.

Komisija jau ir pievērsusies nozīmīgajām pārplūžu radītajām piesārņojuma problēmām Londonā un Vitbērnā, ceļot prasību par pārkāpumu lietu Eiropas Savienības Tiesā (lieta C-301/10 ar spriedumu 2012. gada 18. oktobrī). Tomēr KNAD nenosaka konkrētas prasības par pārplūdēm, tās I pielikuma A daļā tikai noteikts, ka “dalībvalstīm ir jānosaka pasākumi, lai ierobežotu piesārņojumu no lietus ūdeņu pārplūdēm”; pirms sistemātiskā veidā pievēršas pārplūžu radītā piesārņojuma problēmām ES līmenī, Komisijai jāapkopo informācija par dalībvalstu ieviesto pasākumu veidiem, to efektivitāti un praktisko izmantojumu.

Komisijas kopīga atbilde par 55. un 56. punktu

Komisija uzskata, ka 56. punktā minētais izvērtējums ļaus padziļināti novērtēt situāciju katrā dalībvalstī, pašlaik tas nav iespējams. Izvērtējuma secinājumi varētu palīdzēt Komisijai izlemt par situācijas izpēti tajās dalībvalstīs, kurās pārplūžu nepareizas pārvaldības rezultātā neattīrītie notekūdeņi var radīt piesārņojumu.

58

Komisija uzsver, ka dalībvalstīm ir pienākums nodrošināt, ka rūpnieciskie notekūdeņi, kurus novada kanalizācijas sistēmās un komunālajās notekūdeņu attīrīšanas iekārtās, atbilst KNAD 11. panta un I pielikuma C daļas noteikumiem, tai pašā laikā sīki izstrādātas prasības, kuras ir saistītas ar koncentrācijas robežvērtībām, nosaka valstu tiesību aktos.

64

Komisija uzsver, ka dalībvalstis var izlemt par to, kā kontrolēt rūpniecisko iekārtu novadītos notekūdeņus.

65

KNAD nenosaka prasības par attīrīšanas iekārtu izmēriem. Direktīvas 4. pantā tikai noteikts, ka notekūdeņu daudzumu aprēķina, balstoties uz lielāko vidējo nedēļas daudzumu, kas nonāk attīrīšanas iekārtās gada laikā. Tādēļ dalībvalstis var izlemt par attīrīšanas iekārtu izmēriem.

Neizslēdzot faktu, ka revīzijas laikā projekti varētu būt bijuši pārāk apjomīgi, Komisija uzskata, ka, novērtējot un izlemjot par notekūdeņu attīrīšanas iekārtu precīzo konstrukciju un izmēriem, jāņem vērā jaunākie standarti, kā arī dažādi daudzpusīgi reāli un hipotētiski parametri.

Kopumā ņemot, attīrīšanas iekārtu lielumu var noteikt vairāki faktori, tostarp drošības rezerves nepieciešamība, lai nodrošinātu atbilstību KNAD jebkurā laikā un spēju reaģēt uz tādām sezonālām darbībām/izmaiņām kā, piemēram, tūrisms, rūpnieciskas darbības vai pastiprinātas lietus ūdens plūsmas, un rezerve, kas vajadzības gadījumā ļautu pieslēgt jaunas apdzīvotas vietas un kas nepieciešama, ņemot vērā iedzīvotāju skaita pieaugumu, utt.

Kopš 2007. gada tiek izmantots JASPERS instruments (Kopēja palīdzība projektu sagatavošanai Eiropas reģionos), lai palīdzētu dalībvalstīm uzlabot liela apmēra projektu pieteikumu kvalitāti, tostarp to tehniskos parametrus, pirms to iesniegšanas dotācijas finansējuma saņemšanai no fondiem.

67

Nepieciešams pārbaudīt tīrā ūdens daudzuma samazināšanai nepieciešamās izmaksas, jo būtiski samazinājumi var būt ļoti dārgi. Ja tīrā ūdens daļa kopējā ieplūdē ir liela, jāpārbauda, kā to samazināt, nodrošinot izmaksu lietderību.

67 – otrais ievilkums

Komisija piekrīt, ka tas varētu būt risinājums gadījumos, kad tā iespējamību apstiprina pienācīgas izmaksu un ieguvumu analīzes, kurās paredzamās atjaunošanas izmaksas salīdzina ar gaidāmajiem ieguvumiem.

71 – pirmais ievilkums

Komisija uzskata, ka attīrīšanas iekārtu dūņu apstrādes izmaksas ir atkarīgas gan no izvēlētā dūņu apstrādes veida, gan to galamērķa.

71 – trešais ievilkums

Komisija atbalsta salīdzinošo vērtēšanu, lai uzlabotu ūdens apsaimniekošanas iekārtu vides rādītājus. Atbildē Eiropas pilsoņu iniciatīvai Right2Water (COM(2014) 177 final) Komisija ir apņēmusies sīkāk apsvērt ierosinājumu par ūdens kvalitātes un ūdens pakalpojumu salīdzinošo vērtēšanu, un 2014. gada septembrī tā noorganizēja daudzpusēju ieinteresēto personu tikšanos. Sarunās uzsvērta nepieciešamība terminu “salīdzinošā vērtēšana” lietot plašā nozīmē. Nepieciešams skaidri nodalīt pārredzamības paaugstināšanu kā Eiropas pilsoņu iniciatīvas mērķi un salīdzinošo vērtēšanu kā pārvaldības palīginstrumentu. Otrajā gadījumā uzņēmumi un salīdzinošās vērtēšanas struktūras izmanto salīdzinošo vērtēšanu, lai novērtētu darbības rādītājus, salīdzinot līdzīgus uzņēmumus, un tam izmanto daudzpusīgas datu un rādītāju kopas. Komisijas loma šajā procesā ir vienkārši veicināt dialogu par labas prakses apmaiņu.

76

Principā Komisija piekrīt, ka dūņas nevar glabāt attīrīšanas iekārtu teritorijā un salīdzinoši tuvā nākotnē tās būs jāpārved uz to galamērķi.

83

Komisija apsver nepieciešamību pārskatīt Regulu (EK) Nr. 2003/2003 par mēslošanas līdzekļiem. Viena no pašlaik apsvērtajām iespējām ir noteikt juridiski saistošas robežvērtības smagajiem metāliem un, iespējams, pārskatītajā regulā par mēslošanas līdzekļiem iekļaut notekūdeņu dūņas, kuras atbilst mēslošanas līdzekļu prasībām.

84

Pašlaik Komisija neplāno ierosināt pārskatīt Notekūdeņu dūņu direktīvu, jo pirms jebkādu turpmāku lēmumu pieņemšanas par Notekūdeņu dūņu direktīvas pārskatīšanu tā vispirms izlems par Mēslošanas līdzekļu regulas pārskatīšanas nepieciešamību.

87

Komisija piekrīt, ka aizvien vairāk pētījumu norāda uz mikroplastmasas ietekmi uz saldūdens un jūras ūdeņiem un ka notekūdeņi var būt piesārņojuma avots.

88

Komisija apsver nepieciešamību 2015. gadā ierosināt grozījumus Mēslošanas līdzekļu regulā (sk. arī 83. un 84. punktu).

95

Komisija norāda, ka Ūdens pamatdirektīvā (9. pantā) noteikta prasība līdz 2010. gadam nodrošināt dažādu ekonomikas sektoru pienācīgu ieguldījumu ūdens pakalpojumu izmaksu atgūšanā.

97

Komisija arī uzskata, ka pastāv risks, ka iekārtu apsaimniekotāji neveic nepieciešamos uzturēšanas darbus, lai saglabātu ienesīgumu. Tomēr iekārtu apsaimniekotāju darbības efektivitāte ietilpst dalībvalstu kompetencē, jo tam nav noteikts konkrēts tiesiskais regulējums.

98

Komisija uzskata, ka piemērota apmaksas sistēma ir ne tikai svarīga, ņemot vērā ERAF līdzfinansējumu, bet arī vēlama, lai nodrošinātu iekārtu finansiālo ilgtspēju ilgtermiņā. Izmantotā izmaksu atgūšanas principa radītais stimulu mazinājums būtiski uzlabosies, jo 2014.–2020. gada plānošanas periodā potenciālajiem atbalsta saņēmējiem trūkstošā finansējuma aprēķināšanai nebūs obligāti jāizmanto izmaksu un ieguvumu analīze – varēs piemērot vienotas likmes ienākumu procentuālo daļu 25 % apmērā.

99

Ja atbilstoši Regulas (ES) Nr. 1303/2013 61. panta 3. punkta a) apakšpunkta noteikumiem dalībvalstis izlemj piemērot vienotu likmi 25 % apmērā, Komisijai jārīkojas atbilstoši šā tiesiskā regulējuma ierobežojumiem.

Kopīga atbilde par 101.–105. punktu

Sk. Komisijas atbildi par 98. punktu.

Secinājumi un ieteikumi

106

Komisija uzskata, ka lēnā finansējuma apguve 2013. gada beigās varētu būt izskaidrojama, piemēram, ar nepieciešamību stiprināt visu četru analizēto dalībvalstu tehniskās, juridiskās un administratīvās spējas, kā arī ar faktu, ka vairumam projektu maksājumi parasti tiek veikti pēdējos to ieviešanas gados (t. i., 2014. un 2015. gadā), jo atbalstāmā perioda beigu datums ir 2015. gada beigas.

Komisija piekrīt, ka piemērota apmaksas sistēma ir ne tikai svarīga, ņemot vērā ERAF līdzfinansējumu, bet arī vēlama, lai nodrošinātu līdzfinansētās kanalizācijas infrastruktūras finansiālo ilgtspēju. Atbilstoši 2013. gada 17. decembra Regulai (ES) Nr. 1303/2013 gaidāms, ka izmaksu atgūšanas principa radītais stimulu mazinājums pakāpeniski tiks novērsts, jo dalībvalstīm jāīsteno 6. panta 1. punkta ex ante nosacījums, sniedzot pierādījumu, ka tiek ievēroti ŪPD 9. panta noteikumi par izmaksu atgūšanu, ja ūdens apsaimniekošanas infrastruktūru līdzfinansē no fondiem.

Komisija pieņem zināšanai Palātas konstatējumu, ka gandrīz viena trešdaļa pārbaudīto notekūdeņu attīrīšanas iekārtu bija pārāk lielas. Sk. arī Komisijas atbildi par 65. punktu.

107 – trešais ievilkums

Attiecībā uz aglomerāciju skaita samazināšanos Komisija uzskata, ka svarīgāk ir sekot līdzi aglomerāciju c. e. izmaiņām, nevis aglomerāciju skaita izmaiņām. Komisija sekos līdzi situācijai Rumānijā pilotprogrammas IISS ietvaros (sk. Komisijas atbildi par 28. un 29. punktu).

Komisija uzskata, ka ievāktā informācija KNAD vajadzībām ir nepieciešama un pietiekama, turklāt īpašu iemeslu dēļ tā var pieprasīt informāciju ŪPD ietvaros (sk. Komisijas atbildes par 30. un 31. punktu).

108

Komisija norāda, ka process ir ilgstošs tādēļ, ka visā ES ir liels skaits atbilstošu aglomerāciju. Taču pilotprogrammas IISS ziņošanas instrumentam vajadzētu uzlabot ziņojumu sagatavošanas procesu valstu līmenī.

KNAD 8. ziņojuma ietvaros Komisija lūdza iesniegt datus par 2011. vai 2012. gadu.

1. ieteikums a)

Komisija nepiekrīt šim ieteikumam.

Komisija pašlaik neplāno pastiprināt KNAD ziņošanas prasības par aglomerācijām, kuru c. e. nepārsniedz 2 000 un kurās ir notekūdeņu savākšanas sistēmas. Taču ŪPD ietvaros Komisija prasa dalībvalstīm sniegt informāciju par ūdensobjektiem, kuros tiek novadīti ievērojami komunālo notekūdeņu apjomi (neatkarīgi no aglomerāciju lieluma) un par pasākumiem, kas ieviesti, lai sasniegtu labu ekoloģisko stāvokli un labus ķīmiskās kvalitātes rādītājus.

1. ieteikums b)

Komisija piekrīt šim ieteikumam. Komisija pašlaik neplāno ieviest KNAD 15. un 17. pantā noteiktajos regulārajos ziņojumos sistemātiskas pārbaudes par to aglomerāciju skaitu, kuru c. e. ir mazāks par 2 000. Taču Komisija sekos līdzi gadījumiem, kad tā informēta par būtiskām izmaiņām vai kad kā citādi konstatētas būtiskas izmaiņas, piemēram, pilotprogrammas “Ieviešanas un informācijas strukturēta sistēma” ietvaros.

1. ieteikums c)

Komisija piekrīt šim ieteikumam un uzskata, ka tas jau ir īstenots aglomerācijās, kuru c. e. ir lielāks par 2 000. Saskaņā ar Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvu šādās aglomerācijās jābūt kanalizācijas sistēmām vai individuālām vai citām piemērotām sistēmām.

1. ieteikums d)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Laika starpība starp atskaites gadu un Komisijas ziņojuma sagatavošanu izriet no dažādiem nepieciešamiem sagatavošanas procesiem un juridiskiem aspektiem gan dalībvalstu, gan Komisijas līmenī (piem., dalībvalstu iekšējie procesi, iesniegto datu kvalitātes pārbaude, iekļauto aglomerāciju skaits, prioritātes utt.). Komisija uzskata, ka pašreizējās dalībvalstu sistēmas ziņojumu sagatavošanai neļauj saīsināt ziņojumu sagatavošanas termiņus; pretējā gadījumā tas būtu ļoti vēlams, jo valstu sistēmu rezultātā arī Komisijas ziņojumi tiek sagatavoti vēlāk. Komisija strādā pie tā, lai saīsinātu laiku, kas tai nepieciešams ziņojumu sagatavošanai, un lai saņemtu jaunākus dalībvalstu datus; tā nolūkā Komisija kopā ar atsevišķām dalībvalstīm gatavo pilotprojektu – tā saucamo IISS ziņošanas instrumentu.

1. ieteikums e)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Neatkarīgi no šīs revīzijas rezultātiem iniciatīvas “Labāks regulējums” ietvaros Komisija veiks plašu analīzi par ziņošanas prasībām, kuras noteiktas ES vides aizsardzības tiesību aktos².

109

Komisija arī atzīst, ka saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1083/2006 93. panta noteikumiem četru pārbaudīto dalībvalstu gadījumā programmu līmenī pastāv saistību atcelšanas risks. Daži no galvenajiem ieviešanas kavējumu iemesliem ir izklāstīti Komisijas atbildēs par 38. un 106. punktu.

Lai atrastu veidus, kā paātrināt attiecīgo programmu ieviešanu un lai mazinātu saistību atcelšanas risku, 2014. gada beigās tika izveidota darba grupa ieviešanas jautājumos, kura cita starpā pievēršas jautājumiem, kas saistīti ar ieviešanas paātrināšanu šajās četrās (4) dalībvalstīs.

Turklāt, lai atvieglotu vairāku projektu pabeigšanu, Komisija ir ierosinājusi grozījumus pamatnostādnēs par programmu slēgšanu, ieviešot elastīgāku pieeju atsevišķos jautājumos, tai skaitā arī attiecībā uz nepabeigto projektu sadalīšanu posmos no 2016. gada. (sk. arī Komisijas atbildi par 40. punktu).

110

Eiropas Reģionālā attīstības fonda (ERAF) un Kohēzijas fonda 2007.–2013. gada plānošanas perioda galvenie mērķi ir mazināt ES reģionu sociāli ekonomiskās attīstības atšķirības, kas ne vienmēr nozīmē sniegt ieguldījumu KNAD noteikto termiņu ievērošanā, kas ir dalībvalstu atbildība un nav saistīta ar piešķirtajiem līdzekļiem. ERAF un KF 2007.–2013. gada plānošanas periodā piešķirtie līdzekļi tiešām varētu būt nepietiekami visām vajadzībām kanalizācijas infrastruktūras jomā, lai ievērotu KNAD noteiktos termiņus.

2. ieteikums a)

Komisija daļēji piekrīt šim ieteikumam.

Aglomerācijās, kuru c. e. ir lielāks par 2 000, ieteikums jau ir īstenots, jo šī prasība ir iekļauta KNAD 17. pantā. Direktīvas 17. pantā noteiktā ziņošana paredzēta, lai saskaņotu nepieciešamību sagatavot ziņojumus ar KNAD ieviešanas virzību. Saskaņā ar KNAD 17. pantu dalībvalstis reizi divos gados iesniedz un izmaiņu gadījumā atjauno šādu informāciju. Turklāt, izmantojot jauno paziņošanas formātu, kas pieņemts ar 2014. gada 26. jūnija Lēmumu 2014/431/ES, dalībvalstis var informēt par programmu ieviešanu, tai skaitā par ieguldījumu prognozēm, fondu līdzekļu izmantošanu šiem ieguldījumiem un katra ziņojumā iekļautā projekta termiņiem. Viens no pilotprogrammas IISS mērķiem ir padarīt šo informāciju pieejamu sabiedrībai.

Attiecībā uz aglomerācijām, kuru c. e. ir mazāks par 2 000, Komisija uzskata, ka šāda prasība pārmērīgi palielinātu ziņošanas prasības, kas galarezultātā var novest pie tā, ka dalībvalstu iesniegtie dati nav precīzi. Turklāt šādām aglomerācijām KNAD neparedz ziņošanas prasības.

2. ieteikums b)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

2014.–2020. gada programmu galvenais uzsvars ir uz aglomerācijām, kuru c. e. ir lielāks par 2 000. Tas ir arī KNAD 17. pantā noteikto paziņošanas prasību mērķis (sk. arī iepriekš sniegto atbildi par a) punktu).

111

Komisija uzskata, ka lēmumus par iekārtām izsniegtajām atļaujām jāpieņem dalībvalstīm.

114

KNAD neparedz iekārtu lielumu, 4. pantā tikai noteiktas vispārējas prasības. Turklāt ir svarīgi atzīmēt, ka šāda veida infrastruktūrai ir ilgs ekspluatācijas laiks un, skatoties tikai īstermiņā, ir grūti novērtēt pareizo lielumu. Kopumā ņemot, attīrīšanas iekārtu lielumu var noteikt vairāki faktori, tostarp drošības rezerves nepieciešamība, lai nodrošinātu atbilstību KNAD ilgtermiņā un spēju reaģēt uz tādām sezonālām darbībām/izmaiņām kā piemēram, tūrisms, pastiprinātas lietus ūdens plūsmas un rezerve, kas vajadzības gadījumā ļautu veidot jaunus pieslēgumus, pieaugot iedzīvotāju skaitam (sk. arī Komisijas atbildi par 65. punktu).

3. ieteikums a)

Komisija nepiekrīt šim ieteikumam. Pašlaik Komisija neplāno pētīt KNAD noteikto koncentrācijas robežvērtību piemērotību un tuvā nākotnē negatavojas pārskatīt šo direktīvu.

3. ieteikums b)

Komisija nepiekrīt šim ieteikumam.

2012. gadā, paziņojuma par vides inspekcijām sagatavošanas laikā, Komisija vispārēji novērtēja ar ES vides tiesību aktiem saistītos noteikumus un kontroles un pārbaudes mehānismus. Lai gan šā darba rezultāti liecināja par to, ka vairākās dalībvalstīs informācija, kas bija pieejama par inspekciju sistēmu spējām, bija ierobežota un izmantotās sankcijas visbiežāk bija atšķirīgas³, tomēr Komisija uzskata, ka jautājumus par inspekciju un pārbaužu veidiem, skaitu un biežumu vislabāk risināt dalībvalstu iestāžu līmenī, ņemot vērā riskus. Attiecībā par naudas sodiem jānorāda, ka pašlaik tiek veiktas atbilstības pārbaudes, izmantojot dalībvalstu tiesību aktus, ar kuriem ievieš Direktīvu 2008/99/EK⁴, cita starpā tās sniedz informāciju par sankcijām fiziskām un juridiskām personām, kas piemērojamas visnopietnāko vides likumu pārkāpumu gadījumos, tai skaitā arī par sankcijām, kas ir saistītas ar Direktīvu 91/271/EEK (KNAD).

3. ieteikums c)

Komisija piekrīt šim ieteikumam un izvērtēs šo iespēju, ņemot vērā nesen uzsāktā pētījuma rezultātus.

3. ieteikums d)

Komisija piekrīt Palātas ieteikumam.

Atbilstoši regulai par 2014.–2020. gada plānošanas periodu Komisija izmantos neatkarīgus speciālistu novērtējumus (tostarp JASPERS), lai nodrošinātu, ka notekūdeņu attīrīšanas iekārtu izmēri ir piemēroti. Taču izmaksu un ieguvumu analīzes nepieciešamība ir dalībvalstu kompetencē.

3. ieteikums e)

Komisija piekrīt šim ieteikumam. Taču Komisija vēlētos atzīmēt, ka dalībvalstīm nav noteikta juridiski saistoša prasība izmantot esošo praksi vai piedalīties salīdzinošā vērtēšanā (sk. arī Komisijas atbildi par 71. punktu).

116

Komisija uzskata, ka notekūdeņu dūņu apglabāšana poligonos un ilgstoša glabāšana iekārtu teritorijās, kas tiek praktizēta Rumānijā, nav ilgtspējīga un to nedrīkstētu iekļaut kā risinājumu līdzfinansētajos projektos.

117

Komisija apsver nepieciešamību pārskatīt Regulu (EK) Nr. 2003/2003 par mēslošanas līdzekļiem. Viena no pašlaik apsvērtajām iespējām ir noteikt juridiski saistošas robežvērtības smagajiem metāliem un, iespējams, pārskatītajā regulā par mēslošanas līdzekļiem iekļaut notekūdeņu dūņas, kuras atbilst mēslošanas līdzekļu prasībām.

4. ieteikums a)

Komisija nepiekrīt šim ieteikumam. Komisija sistemātiski mudina dalībvalstis iekļaut fondu finansējumam pieteiktajos lielākajos projektos piemērotus risinājumus dūņu apstrādei. Taču esošā tiesiskā regulējuma ietvaros Komisija šādu praksi nevar pieprasīt no dalībvalstīm, jo dalībvalstīm nav pienākuma saistīt pēdējos programmu maksājumus ar piemērotu risinājumu esamību notekūdeņu dūņu atkārtotai izmantošanai.

4. ieteikums b)

Komisija daļēji piekrīt šim ieteikumam. Pašlaik Komisija neplāno ierosināt pārskatīt Notekūdeņu dūņu direktīvu, jo pirms jebkādu turpmāku lēmumu pieņemšanas par Notekūdeņu dūņu direktīvas pārskatīšanu tā vispirms izlems par Mēslošanas līdzekļu regulas pārskatīšanas nepieciešamību.

118

Komisija norāda, ka Ūdens pamatdirektīvā (9. pantā) noteikta prasība līdz 2010. gadam nodrošināt dažādu ekonomikas sektoru pienācīgu ieguldījumu ūdens pakalpojumu izmaksu atgūšanā.

Komisija uzskata, ka piemērota apmaksas sistēma ir ne tikai svarīga, ņemot vērā ERAF līdzfinansējumu, bet arī vēlama, lai nodrošinātu iekārtu finansiālo ilgtspēju ilgtermiņā. Izmantotā izmaksu atgūšanas principa radītais stimulu mazinājums būtiski uzlabosies, jo 2014.–2020. gada plānošanas periodā potenciālajiem atbalsta saņēmējiem trūkstošā finansējuma aprēķināšanai nebūs obligāti jāizmanto izmaksu un ieguvumu analīze – varēs piemērot vienotas likmes ienākumu procentuālo daļu 25 % apmērā.

5. ieteikums a)

Komisija piekrīt šim ieteikumam. Saskaņā ar ŪPD 9. panta 1. punkta noteikumiem un Kopīgo noteikumu regulas (ES) Nr. 1303/2013 XI pielikuma 6. panta 1. punkta ex ante nosacījumu dalībvalstīm jāievieš piemērota notekūdeņu tarifu politika.

Taču Komisija uzsver, ka, ņemot vērā ūdens vērtību daudzšķautņainību un to, ka cenu pieejamības koeficients 4 % apjomā ir indikatīvs, gala lēmums par pieejamības koeficienta vērtību ietilpst dalībvalstu kompetencē.

5. ieteikums b)

Komisija nepiekrīt šim ieteikumam.

Tā kā šis jautājums netiek tiesiski regulēts, atbildība par finansējuma pietiekamību uzturēšanas un atjaunošanas darbiem ietilpst kanalizācijas infrastruktūras īpašnieku un/vai apsaimniekotāju kompetencē, tādējādi – dalībvalstu kompetencē.

1Konkrēti: Ūdens pamatdirektīva (Direktīva 2000/60/EK) un tai pakārtotās direktīvas – Gruntsūdeņu aizsardzības direktīva (Direktīva 2006/118/EK), Vides kvalitātes standartu direktīva (Direktīva 2008/105/EK) –, kā arī, piemēram, Dzeramā ūdens direktīva (Direktīva 98/83/EK), Peldvietu ūdens direktīva (Direktīva 2006/7/EK), Jūras stratēģijas pamatdirektīva (Direktīva 2008/56/EK), Dzīvotņu direktīva (Direktīva 92/43/EEK) (jo īpaši tās 6. pants) un Regula (EK) Nr. 854/2004 (jo īpaši tās II pielikuma A nodaļas 6. punkts).

2COM(2015) 215 final, “Labāks regulējums labāku rezultātu sasniegšanai – ES programma”, 2015. gada 19. maijs.

3http://ec.europa.eu/environment/legal/law/pdf/Final%20report%20inspections.pdf.

4Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīva 2008/99/EK par vides krimināltiesisko aizsardzību (OV L 328, 6.12.2008., 28.–37. lpp.).

QJ-AB-15-006-LV-E  ISSN 1977-5717

Notekūdeņi un to dūņas var ietekmēt ūdens un augsnes kvalitāti. Tāpēc Eiropas Savienība ir pieņēmusi direktīvas, kā arī līdzfinansējusi kanalizācijas sistēmu un notekūdeņu attīrīšanas iekārtu būvniecību.
Palāta pārbaudīja Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas ieviešanu četrās dalībvalstīs, kas atrodas Donavas upes baseinā. Tā pārbaudīja arī izlasē iekļautas 28 notekūdeņu attīrīšanas iekārtas un to, kā šīs iekārtas attīra notekūdeņus, apstrādā notekūdeņu dūņas un nodrošina finansiālo ilgtspēju.
Palāta formulēja ieteikumus par ziņošanu, par to, kā iespējams palielināt attīrīšanas iekārtu efektivitāti, lietderību un ilgtspēju, par koncentrācijas robežvērtību piemērotību, par notekūdeņu dūņu izmantošanu un par piesārņotāju monitoringu dūņās.