EVROPSKO RAČUNSKO SODIŠČE

12, rue Alcide De Gasperi

1615 Luxembourg

LUKSEMBURG

Tel. +352 4398-1

E-naslov: eca-info@eca.europa.eu

Internet: http://eca.europa.eu

Twitter: @EUAuditorsECA

YouTube: EUAuditorsECA

Veliko dodatnih informacij o Evropski uniji je na voljo na internetu.

Dostop je mogoč na strežniku Europa (http://europa.eu).

Luxembourg: Urad za publikacije Evropske unije, 2015

Print | ISBN 978-92-872-2412-5 | ISSN 1831-094X | doi:10.2865/021454 | QJ-AB-15-006-SL-C
PDF | ISBN 978-92-872-2471-2 | ISSN 1977-5784 | doi:10.2865/555907 | QJ-AB-15-006-SL-N
EPUB | ISBN 978-92-872-2453-8 | ISSN 1977-5784 | doi:10.2865/113308 | QJ-AB-15-006-SL-E

© Evropska unija, 2015

Reprodukcija je dovoljena z navedbo vira.

Za uporabo ali reprodukcijo slike 1 je treba pridobiti dovoljenje neposredno od imetnika avtorskih pravic.

KAKO DO PUBLIKACIJ EVROPSKE UNIJE

Brezplačne publikacije:

•en izvod:
na spletni strani EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu);

•več kot en izvod ter plakati in zemljevidi:
pri predstavništvih Evropske unije (http://ec.europa.eu/represent_sl.htm),
pri delegacijah v državah, ki niso članice EU (http://eeas.europa.eu/delegations/index_sl.htm),
pri službi Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_sl.htm) ali
s klicem na telefonsko številko 00 800 6 7 8 9 10 11 (brezplačna številka za celotno EU) (*).

(*) Informacije so brezplačne, kakor tudi večina klicev (nekateri operaterji, telefonske govorilnice ali hoteli lahko klic zaračunajo).

Publikacije, ki so naprodaj:

•na spletni strani EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).

SL
2015

št. 02

Posebno poročilo

Poraba sredstev EU
za komunalne čistilne
naprave v Podonavju:
potrebna so dodatna
prizadevanja za pomoč
državam članicam pri
doseganju ciljev politike
EU na področju odpadne
vode

(v skladu z drugim pododstavkom člena 287(4) PDEU)

Revizijska ekipa

Posebna poročila Evropskega računskega sodišča predstavljajo rezultate njegovih revizij smotrnosti poslovanja in skladnosti za posamezna proračunska področja ali upravljavske teme. Računsko sodišče izbira in načrtuje revizijske naloge tako, da je njihov učinek kar največji, in pri tem upošteva tveganje za smotrnost ali skladnost, višino ustreznih prihodkov ali porabe, prihodnji razvoj ter politični in javni interes.

To revizijo smotrnosti poslovanja je opravil senat II, ki ga vodi član Evropskega računskega sodišča Henri Grethen in je specializiran za področja strukturnih politik, prometa in energetike. Revizijo je vodil član Evropskega računskega sodišča George Pufan, pri njej pa so sodelovali vodja kabineta Patrick Weldon, ataše kabineta Mircea Radulescu, vodja enote Alain Vansilliette; vodja ekipe Marion Colonerus ter revizorji Zuzana Gullova, Attila Horvay-Kovacs, Jean-François Hynderick, Dana Moraru, Radka Papouskova, Tomasz Plebanowicz in Olivier Prigent.

Od leve proti desni: Mircea Radulescu, Alain Vansilliette, Olivier Prigent, George Pufan, Zuzana Gullova, Patrick Weldon, Attila Horvay-Kovacs in Tomasz Plebanowicz

Kazalo

Glosar

Povzetek

Uvod

Ozadje

Sofinanciranje EU za infrastrukturo, povezano z odpadno vodo

Obseg revizije in revizijski pristop

Opažanja

Upoštevanje rokov iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode

Države članice so na splošno upoštevale roke za zbiranje odpadne vode iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode, ne pa tudi rokov za njeno čiščenje

Komisija ima le delne informacije o stanju v aglomeracijah s PE pod 2 000

Komisija spremlja stanja neskladnosti v treh od štirih obiskanih držav članic

Uporaba sredstev EU, ki so na voljo v programskem obdobju 2007–2013

Niso bila izkoriščena vsa sredstva, ki so bila na voljo v okviru operativnih programov za obdobje 2007–2013

Cilji za kazalnike izložkov in rezultatov do konca leta 2013 večinoma niso bili doseženi

Uspešnost komunalnih čistilnih naprav, ki jih sofinancira EU

Smotrnost komunalnih čistilnih naprav

Uporaba blata, ki nastaja v komunalnih čistilnih napravah

Finančna vzdržnost komunalnih čistilnih naprav, ki jih sofinancira EU

Tarife za odpadno vodo, zaračunane uporabnikom, so omogočale polno povračilo stroškov samo v 11 % primerov

V 92 % primerov, v katerih so bili stroški le delno povrnjeni, so bile tarife za odpadno vodo pod ravnijo cenovne dostopnosti, ki jo je navedla Komisija

Finančne rezerve ne zadoščajo za zagotovitev obnove infrastrukture

Zaključki in priporočila

Priloga I | – | Okolje čiščenja komunalne odpadne vode
Priloga II | – | Seznam preučenih čistilnih naprav
Priloga III | – | Roki za izvajanje direktive o čiščenju komunalne odpadne vode

Odgovori Komisije

Glosar

Aglomeracija: območje, kjer je poseljenost in/ali gospodarska dejavnost dovolj zgoščena, da je možno zbiranje komunalne odpadne vode in njeno odvajanje v čistilno napravo ali na končno mesto izpusta.

Biokemijska potreba po kisiku (BPK₅): količina kisika, ki jo porabijo mikroorganizmi, da odstranijo biološko razgradljive organske in mineralne snovi v vodi. BPK₅ se navadno uporablja za merjenje porabe kisika v mg O₂/l po petih dneh. Višja ko je vrednost BPK₅, več kisika mikroorganizmi porabijo in večja je onesnaženost.

Cena (tarifa) za odpadno vodo: cena za odpadno vodo, zaračunana tistim, ki izpuščajo odpadno vodo v kanalizacijsko omrežje in/ali čistilno napravo, torej uporabnikom storitev čiščenja odpadne vode. Tarife za odpadno vodo so lahko za različne uporabnike (kot so gospodinjstva in industrijski obrati) različne.

Direktiva o čiščenju komunalne odpadne vode: cilj Direktive Sveta 91/271/EGS z dne 21. maja 1991 je varstvo okolja pred škodljivimi vplivi izpustov komunalne odpadne vode in izpustov vode iz nekaterih industrijskih sektorjev. Direktiva določa zbiranje in čiščenje odpadne vode v aglomeracijah s populacijskim ekvivalentom (PE) nad 2 000 ter strožje čiščenje v aglomeracijah s PE nad 10 000 na občutljivih območjih. Zahteva tudi, da se v vseh aglomeracijah s PE pod 2 000, na katerih so zagotovljeni kanalizacijski sistemi, zagotovi ustrezno čiščenje v primeru izpusta v sladke vode in estuarije.

Dovoljenje za izpust odpadne vode: v tem poročilu dovoljenje, izdano izpuščevalcem odpadne vode v skladu z nacionalnimi pravnimi določbami. Dovoljenja za čistilne naprave med drugim vključujejo informacije o zmogljivosti čistilne naprave in mejne vrednosti, ki jih je treba upoštevati za številne parametre in onesnaževala.

Evropski sklad za regionalni razvoj: Evropski sklad za regionalni razvoj je namenjen krepitvi ekonomske in socialne kohezije v Evropski uniji, tako da odpravlja glavna regionalna neravnovesja s finančno podporo za infrastrukturne in produktivne naložbe za ustvarjanje delovnih mest, zlasti za podjetja.

Evtrofikacija: obogatitev vode s hranili, posebno spojinami dušika in fosforja, ki povzroči pospešeno rast alg ter posledično zmanjšanje vsebnosti kisika v vodi in izginotje prvotnih vodnih rastlin, rib in drugih vodnih živali.

Instrument strukturnih politik v predpristopnem obdobju (ISPA): finančni instrument (prvo leto delovanja: 2000), ki je pomagal državam kandidatkam pri pripravi na pristop k EU. Zagotavljal je pomoč za infrastrukturne projekte na področju okolja in prometa, ki sta prednostni področji EU. Po pristopu (2004 za 10 držav in 2007 za dve državi) so projekti ISPA postali projekti Kohezijskega sklada.

Iztok: očiščena odpadna voda, izpuščena v vodna telesa.

Kanalizacijsko omrežje: je fizična infrastruktura, ki vključuje cevi, črpalke, sita, kanale itd. in se uporablja za prenos odplak od njihovega izvora do točke poznejšega čiščenja ali odstranjevanja.

Kemijska potreba po kisiku (KPK): količina kisika, ki se porabi za kemično oksidacijo organskih in mineralnih snovi v vodi. Ta parameter je izražen v mg O₂/l.

Kohezijski sklad: Kohezijski sklad je namenjen krepitvi ekonomske in socialne kohezije v Evropski uniji s financiranjem okoljskih in prometnih projektov v državah članicah z bruto nacionalnim proizvodom na prebivalca, ki je nižji od 90 % povprečja EU.

Komunalna čistilna naprava: infrastruktura, ki zagotavlja vrsto čistilnih postopkov, katerih namen je zmanjšati stopnjo onesnaženosti odpadne vode mestnih aglomeracij na sprejemljivo raven pred izpustom v sprejemne vode.

Načelo onesnaževalec plača je določeno v Pogodbi o delovanju Evropske unije (člen 191(2)). V zvezi z odpadno vodo to pomeni, da izpuščevalci odpadne vode plačajo za povzročeno onesnaženost (primeri: gospodinjstva plačajo za storitve čiščenja, ki so vključene v ceno odpadne vode, komunalne čistilne naprave plačajo pristojbino za onesnaževanje).

Neraztopljene snovi (TSS): količina mineralnih in organskih delcev, neraztopljenih v vodi, ki jih lahko prestreže porozni filter. Tudi ta parameter je izražen v mg/l.

Normalno območje: vodno telo ali njegov del, v katerem ni nevarnosti evtrofikacije.

Občutljivo območje: države članice morajo vodno telo opredeliti kot občutljivo območje, če spada v eno izmed naslednjih skupin: (i) vodno telo ali njegov del, v katerem obstaja nevarnost evtrofikacije, (ii) vodno telo, namenjeno odvzemu pitne vode, ki bi lahko vsebovala prevelike koncentracije nitratov, in (iii) območja, na katerih je potrebno strožje čiščenje, da se izpolnijo zahteve direktiv Sveta. Ustrezna označitev občutljivih območij je bistvena, saj določa vrsto čiščenja odpadne vode, ki ga je treba izvajati za zmanjšanje dejavnikov, ki povzročajo evtrofikacijo.

Odpadna voda: vsaka voda, katere kakovost je bila poslabšana. Običajno je speljana v kanalizacijsko omrežje in očiščena v čistilni napravi. Očiščena odpadna voda se po kanalih za iztok izpusti v sprejemno vodo. Odpadna voda, ustvarjena na območjih brez dostopa do javnega kanalizacijskega omrežja, je odvisna od individualnih sistemov, kot so septične jame.

Operativni program: operativni program določa prednostne naloge in posebne cilje držav članic ter način uporabe financiranja (sofinanciranja EU ter nacionalnega javnega in zasebnega sofinanciranja) v danem obdobju (navadno sedem let) za financiranje projektov. Ti projekti morajo prispevati k doseganju danega števila ciljev, določenih na ravni prednostne osi operativnega programa. Programi so vzpostavljeni za vsakega od skladov na področju kohezije (tj. Evropski sklad za regionalni razvoj, Kohezijski sklad in Evropski socialni sklad). Operativni program pripravi država članica, Komisija pa ga mora odobriti, preden se izvrši kakršno koli plačilo iz proračuna EU. Program se v obdobju, ki ga pokriva, lahko spremeni le, če se s tem strinjata obe strani.

Populacijski ekvivalent (PE): enota za merjenje obremenitve odpadne vode zaradi onesnaževanja, količinsko izražena z „ekvivalentom” števila ljudi, ki bi ustvarili enako količino odpadkov. En PE ustreza obremenitvi odplak zaradi onesnaženosti, ki jo ustvari en prebivalec, in pomeni organsko biološko razgradljivo breme, ki ima petdnevno biokemijsko potrebo po kisiku v višini 60 g kisika na dan.

Povodje: območje kopnega, s katerega se vsi površinski odtoki kot zaporedje potokov, rek in včasih tudi jezer stekajo v morje skozi eno samo rečno ustje, estuarij ali delto.

Predhodne pogojenosti: v okviru priprave operativnih programov, sofinanciranih iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov v programskem obdobju 2014–2020, morajo države članice oceniti, ali so vnaprej določene predhodne pogojenosti izpolnjene. Če niso izpolnjene, je treba do 31. decembra 2016 pripraviti akcijske načrte za zagotovitev njihove izpolnitve.

Primarno čiščenje: mehanska faza, ki zajema začetno izločitev velikih delcev odplak iz odpadne vode.

Programsko obdobje: večletni okvir, v katerem se načrtujejo in izvršujejo odhodki strukturnih skladov in Kohezijskega sklada.

Samopregledi: v tem poročilu (i) pregledi, ki jih redno izvaja upravljavec v okviru vsakodnevnega obratovanja komunalne čistilne naprave in s katerimi spremlja kakovost izpuščene odpadne vode in vsebnost blata, ter (ii) pregledi, opravljeni v industrijskih obratih za spremljanje kakovosti odpadne vode, izpuščene v javno kanalizacijsko omrežje.

Sekundarno čiščenje: biološka faza, ki zajema čiščenje odpadne vode, pri katerem se odstranijo biološko razgradljiva organska onesnaževala.

Strožje čiščenje/terciarno čiščenje odpadne vode: v skladu z direktivo se ta biološka/kemična faza po potrebi uporablja za zmanjšanje stopnje koncentracije hranil (dušika in fosforja) v očiščenih odpadnih vodah pred njihovim izpustom v sprejemne vode, pri katerih obstaja nevarnost evtrofikacije.

Povzetek

I

Odpadna voda in blato iz čistilnih naprav mestnih aglomeracij lahko vplivata na kakovost evropskih jezer, rek, obalne vode, tal in podtalnice. Zato je EU sprejela vrsto direktiv ter iz Kohezijskega sklada in Evropskega sklada za regionalni razvoj sofinancirala gradnjo komunalnih čistilnih naprav.

II

Sodišče se je pri reviziji osredotočilo na štiri države članice v Podonavju (Češka, Madžarska, Romunija in Slovaška). Analiziralo je napredek pri izvajanju direktive o čiščenju komunalne odpadne vode in na vzorcu 28 komunalnih čistilnih naprav, sofinanciranih s sredstvi EU, smotrnost pri čiščenju odpadne vode, način ravnanja z blatom iz čistilnih naprav ter finančno vzdržnost infrastrukture.

III

Sodišče je ugotovilo, da je imela poraba Evropskega sklada za regionalni razvoj / Kohezijskega sklada v programskem obdobju 2007–2013 ključno vlogo pri spodbujanju zbiranja in čiščenja odpadne vode, vendar pa to ni zadostovalo za upoštevanje rokov v zvezi s čiščenjem odpadne vode. Sodišče priporoča, naj Komisija okrepi zahteve glede poročanja in naj države članice sprejmejo pravne določbe za zagotovitev hitre priključitve gospodinjstev na javna kanalizacijska omrežja.

IV

Sodišče je ugotovilo, da so se sredstva, ki so bila na voljo v programskem obdobju 2007–2013, črpala počasi in da kazalniki v operativnih programih ne omogočajo prikaza napredka, doseženega pri izvajanju direktive. Sodišče priporoča, naj države članice dajo na voljo posodobljene informacije o finančnih virih, potrebnih za doseganje polne skladnosti z direktivo, in morebitnih virih financiranja.

V

Preučene komunalne čistilne naprave, ki jih je sofinancirala EU, so večinoma izpolnjevale zahteve v zvezi z iztokom, določene v njihovih dovoljenjih za izpust odpadne vode, in tiste, ki so določene v direktivi (kadar je to ustrezno). Vendar je približno tretjina čistilnih naprav prevelikih (tudi ob upoštevanju načrtovanih prihodnjih priključitev). Sodišče priporoča, naj Komisija in države članice poleg tega, da namenjajo pozornost ustrezni velikosti čistilnih naprav, obravnavajo tudi vprašanje preplavljanja padavinske vode, saj to lahko negativno vpliva na kakovost vode, ter zagotovijo, da upravljavci čistilnih naprav izkoristijo priložnosti za prihranek operativnih stroškov. Poleg tega Sodišče priporoča, naj Komisija oceni ustreznost mejnih koncentracij iz direktive ob upoštevanju tehnoloških izboljšav, nastalih po sprejetju direktive o čiščenju komunalne odpadne vode leta 1991.

VI

Preučene komunalne čistilne naprave so ustrezno ravnale z blatom v vseh državah članicah razen v eni. Vendar pa za vse vrste uporabe blata zahteve v zvezi z onesnaževali niso nujno zavezujoče. Sodišče priporoča, naj Komisija in države članice določijo merila za vse vrste uporabe blata in sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev zanesljivega spremljanja onesnaževal.

VII

Dosežena stopnja finančne vzdržnosti infrastrukture, ki jo je sofinancirala EU, ni bila povsem zadovoljiva. Sodišče priporoča, naj Komisija spodbuja države članice k izvajanju odgovorne politike določanja cen odpadne vode s tarifami, ki naj ne bodo nižje od 4-odstotne ravni cenovne dostopnosti, ki jo navaja Komisija. Poleg tega bi bilo treba sprejeti ukrepe za zagotovitev, da bo na voljo dovolj sredstev za omogočanje potrebnega vzdrževanja in obnove.

Uvod

Ozadje

01

Glavni cilj vodne politike EU je zagotoviti, da je za potrebe ljudi in za okolje po vsej EU na voljo dovolj kakovostne vode. Onesnaževanje vode je ena glavnih okoljskih skrbi državljanov EU.

02

To poročilo se osredotoča na Podonavje, ki je največje evropsko povodje (801 463 km²) in sega v 19 držav. Ogroža ga onesnaževanje vode, ki prihaja iz različnih virov.

03

Eden od virov onesnaževanja vode so emisije delno očiščene ali neočiščene odpadne vode iz aglomeracij. Na podlagi direktive o čiščenju komunalne odpadne vode iz leta 1991¹ morajo države članice v nekem roku zagotoviti, da so v aglomeracijah zagotovljeni kanalizacijski sistemi za zbiranje komunalne odpadne vode in da je zbrana odpadna voda ustrezno očiščena.

04

Blato iz čistilnih naprav, ki nastane v komunalnih čistilnih napravah, je lahko škodljivo za vodo in tla, predvsem zaradi vsebnosti težkih kovin v njem, zato odlaganje blata v površinske vode ni več dovoljeno. Skladno z direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode je treba blato ponovno uporabiti. Uporabo blata iz čistilnih naprav na tleh na kmetijskih površinah² ureja direktiva o blatu iz čistilnih naprav³, ki določa pravila za vzorčenje in analizo blata in tal ter mejne koncentracije in največje letne količine težkih kovin, ki se lahko vnesejo v tla.

05

Kratek pregled procesa čiščenja odpadne vode in odstranjevanja blata je v Prilogi I.

06

Glavni cilj okvirne direktive o vodah⁴ je doseči dobro stanje površinskih voda in podtalnice do leta 2015. Glavno orodje za izvajanje direktive je načrt upravljanja povodja. Do leta 2009 je morala vsaka država članica predložiti načrte upravljanja povodij, vključno s programom ukrepov za vsako vodno območje na svojem ozemlju⁵. Ta program je moral med drugim vključevati ukrepe, potrebne za izvajanje zakonodaje EU za varstvo vode (kot je direktiva o čiščenju komunalne odpadne vode).

07

Na podlagi splošnega okoljskega akcijskega programa Unije do leta 2020⁶ iz leta 2013 je treba zmanjšati emisije dušika in fosforja, vključno s tistimi iz komunalne in industrijske odpadne vode ter emisijami, ki nastanejo zaradi uporabe gnojil. Prav tako je v Načrtu za varovanje evropskih vodnih virov iz leta 2012⁷ navedeno, da je treba v okviru potrebnih ukrepov izboljšati stopnje skladnosti glede čiščenja odpadne vode z načrtovanjem dolgoročnih naložb.

Sofinanciranje EU za infrastrukturo, povezano z odpadno vodo

08

Stroški za gradnjo, nadgradnjo in posodobitev čistilnih naprav in kanalizacijskih omrežij so upravičeni do sofinanciranja EU iz Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada. Kadar gre za podeželska območja, se lahko sofinanciranje zagotovi tudi iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja. Za države članice, ki so se EU pridružile leta 2004 in leta 2007, so bila od leta 2000 do pristopa na voljo sredstva v okviru instrumenta strukturnih politik v predpristopnem obdobju (ISPA). Projekti ISPA so ob pristopu teh držav članic k EU postali projekti Kohezijskega sklada.

09

Sredstva EU, dodeljena za infrastrukturo za odpadno vodo iz Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada, so znašala približno 12,9 milijarde EUR za programsko obdobje 2000–2006 in 14,6 milijarde EUR za programsko obdobje 2007–2013.

10

Za sofinancirane infrastrukturne projekte (glej okvir 1) se uporablja deljeno upravljanje, pri čemer je Komisija končno odgovorna za izvrševanje proračuna EU⁸. V programskem obdobju 2000–2006 je Komisija poleg operativnih programov odobrila tudi vloge, ki so jih predložile države članice za projekte Evropskega sklada za regionalni razvoj, katerih skupni stroški so presegali 50 milijonov EUR, za vse projekte Kohezijskega sklada in za vse projekte ISPA. V programskem obdobju 2007–2013 je morala Komisija poleg programov odobriti le „velike projekte” (tj. projekte v vrednosti več kot 50 milijonov EUR)⁹. V sklepu o sofinanciranju projekta so določeni znesek nepovratnih sredstev (stopnja pomoči) in pogoji za financiranje, ki jih je treba izpolnjevati.

Okvir 1

Primer sofinanciranega projekta, ki ga je obiskalo Sodišče

Na Madžarskem je eden izmed projektov zajemal (i) gradnjo novega kanalizacijskega omrežja na nekaterih območjih aglomeracije in razširitev obstoječega kanalizacijskega omrežja na drugih območjih, (ii) nadgradnjo komunalne čistilne naprave zaradi zagotovitve odstranjevanja hranil ter (iii) zagotavljanje nove naprave za čiščenje blata.

Projekt je Komisija odobrila decembra 2004, delovati pa je začel decembra 2011. Skupni odhodki, nastali pri tem projektu, so znašali 48,3 milijona EUR. Od tega zneska je bilo 36,2 milijona EUR nepovratnih sredstev EU.

Fotografija 1 – Čistilna naprava (Madžarska – Zalaegerszeg).

Vir: Evropsko računsko sodišče.

11

Na področju čiščenja odpadne vode imata pomembno vlogo dva generalna direktorata Komisije:

(a)Generalni direktorat za okolje je pristojen za okoljsko politiko EU na področju vode, vključno s čiščenjem odpadnih voda. Spremljati mora izvajanje s tem povezane zakonodaje (kot so roki za doseganje ciljev direktive o čiščenju komunalne odpadne vode) in po potrebi sprožiti postopke za ugotavljanje kršitev. Generalni direktorat za regionalno in mestno politiko se z njim posvetuje, ko preverja kakovost predlogov za operativne programe. Z njim se posvetujejo tudi v fazi ocenjevanja „velikih projektov” in projektov Kohezijskega sklada;

(b)Generalni direktorat za regionalno in mestno politiko je odgovoren za proračun EU na področju regionalne politike, v okviru katere se lahko sofinancirajo projekti, povezani z odpadno vodo.

1Direktiva Sveta 91/271/EGS z dne 21. Maja 1991 o čiščenju komunalne odpadne vode (UL L 135, 30.5.1991, str. 40).

2Onesnaževanje tal lahko povzroči onesnaževanje vode prek uhajanja onesnaževal v podtalnico ali odtekanja.

3Direktiva Sveta 86/278/EGS z dne 12. junija 1986 o varstvu okolja, zlasti tal, kadar se blato iz čistilnih naprav uporablja v kmetijstvu (UL L 181, 4.7.1986, str. 6).

4Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (UL L 327, 22.12.2000, str. 1).

5Če so na ozemlju neke države članice deli različnih povodij (na ozemlju Češke so na primer del Podonavja ter del povodij Odre in Labe), je bilo treba predložiti načrte za vsakega od delov (vodna območja).

6Sklep št. 1386/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. novembra 2013 o splošnem okoljskem akcijskem programu Unije do leta 2020 „Dobro živeti ob upoštevanju omejitev našega planeta” (UL L 354, 28.12.2013, str. 171).

7COM(2012) 673 final z dne 14. novembra 2012.

8Člen 17(1) Pogodbe o Evropski uniji in člen 317 Pogodbe o delovanju Evropske unije.

9Od 1. januarja 2007 do 25. junija 2010 je za okoljske projekte ta znesek znašal 25 milijonov EUR.

Obseg revizije in revizijski pristop

12

S to revizijo je Sodišče ocenilo uspešnost porabe Evropskega sklada za regionalni razvoj / Kohezijskega sklada za čiščenje odpadne vode v okviru pomoči državam članicam pri doseganju ciljev politike EU na področju odpadne vode. Sodišče namerava vprašanja v zvezi z izvajanjem okvirne direktive o vodah v Podonavju vključiti v druga poročila.

13

Revizija je bila osredotočena na štiri države članice v Podonavju, ki pokrivajo zgornji, srednji in spodnji del tega povodja: Češko, Madžarsko, Romunijo in Slovaško¹⁰.

14

Sodišče je obravnavalo naslednja štiri vprašanja:

(a)Ali so države članice upoštevale roke za doseganje skladnosti z direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode?

(b)Ali so države članice ustrezno uporabile sredstva, ki so bila na voljo za programsko obdobje 2007–2013?

(c)Ali so komunalne čistilne naprave, ki jih sofinancira EU, uspešno delovale?

(d)Ali so komunalne čistilne naprave za komunalno odpadno vodo, ki jih sofinancira EU, finančno vzdržne?

15

Skupni prispevek EU za projekte čiščenja odpadne vode v teh štirih državah članicah je znašal 2,1 milijarde EUR za programsko obdobje 2000–2006¹¹ in 5,8 milijarde EUR¹² za obdobje 2007–2013.

16

Revizija je temeljila na oceni:

(a)najnovejših podatkov o: stopnji priključitve v aglomeracijah, učinkovitosti čiščenja v komunalnih čistilnih napravah in številu aglomeracij, ki še ne izpolnjujejo zahtev iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode;

(b)smotrnosti 28 komunalnih čistilnih naprav. Ker so morale čistilne naprave delovati, je večina projektov v vzorcu prejela financiranje EU v programskem obdobju 2000–2006. Priloga II vsebuje seznam preučenih čistilnih naprav, ki so vse imele zmogljivost PE nad 2 000.

17

Dokazi so bili pridobljeni z dokumentacijskimi pregledi in analizami (npr. nacionalne strategije, poročila o izvajanju, pravni akti, statistični podatki in podatki o smotrnosti, ki so jih zagotovili upravljavci čistilnih naprav), razgovori z uradniki Komisije in držav članic ter s predstavniki lastnikov in upravljavcev čistilnih naprav. Sodišče je med marcem 2013 in januarjem 2014 obiskalo 14 od 28 čistilnih naprav v vzorcu in podrobno preučilo dokumentacijo v zvezi s 14 čistilnimi napravami, ki jih revizorji niso obiskali. Merila za ocenjevanje, ki so bila uporabljena pri reviziji, so podrobneje pojasnjena v različnih oddelkih tega poročila.

10V Podonavje spadajo del Češke, velik del Slovaške ter cela Romunija in Madžarska.

11Projekti v obiskanih državah članicah so se med letom 2000 in datumom pristopa k EU financirali iz ISPA, po pristopu pa iz Evropskega sklada za regionalni razvoj in Kohezijskega sklada.

12Podatki z dne 31. decembra 2013 (na podlagi letnih poročil o izvajanju).

Opažanja

Upoštevanje rokov iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode

18

V skladu z direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode:

–morajo imeti vse aglomeracije s PE nad 2 000 zagotovljene kanalizacijske sisteme ali, če ureditev ni upravičena, individualne ali druge primerne sisteme¹³, ki dosežejo enako raven varstva okolja (člen 3 direktive);

–mora biti v vseh aglomeracijah s PE nad 2 000 odpadna voda obdelana s sekundarnim čiščenjem, da se pri iztoku iz čistilnih naprav upoštevajo mejne koncentracije za biokemijsko potrebo po kisiku (BPK₅), kemijsko potrebo po kisiku (KPK) in neraztopljene snovi (TSS) (člen 4);

–morajo biti v vseh aglomeracijah s PE nad 10 000 na občutljivih območjih¹⁴ odpadne vode podvržene strožjemu čiščenju, da se pri iztoku iz čistilnih naprav upoštevata mejni koncentraciji za celotni dušik¹⁵ in celotni fosfor (člen 5);

–mora biti v vseh aglomeracijah s PE pod 2 000, ki imajo zagotovljene kanalizacijske sisteme, zagotovljeno primerno čiščenje v primeru izpusta v sladke vode in v estuarije (člen 7).

19

Datumi, do katerih je bilo treba izpolniti zgoraj navedene zahteve, so se v štirih obiskanih državah članicah razlikovali (glej Prilogo III). Če država članica ne izpolnjuje zahtev iz zakonodaje EU, lahko Komisija začne postopek za ugotavljanje kršitev in nazadnje predloži zadevo Sodišču Evropske unije.

20

Sodišče je preučilo, ali:

–so aglomeracije s PE nad 2 000 upoštevale vmesne in/ali končne roke;

–so bile na voljo informacije o tem, ali je bilo v aglomeracijah s PE pod 2 000, ki imajo kanalizacijske sisteme, zagotovljeno primerno čiščenje;

–je Komisija ukrepala v primerih neupoštevanja rokov iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode.

Države članice so na splošno upoštevale roke za zbiranje odpadne vode iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode, ne pa tudi rokov za njeno čiščenje

Tri od štirih držav članic so upoštevale svoje roke za zbiranje odpadne vode

21

Na podlagi analize, ki jo je na podlagi podatkov iz držav članic¹⁶ opravila Komisija, je Sodišče prišlo do zaključka, da je glede zbiranja odpadne vode (člen 3 direktive) na koncu leta 2012 od štirih obiskanih držav članic samo Romunija pri svojih vmesnih rokih nekoliko zaostajala za časovnim načrtom (glej tabelo 1).

22

Vendar pa Sodišče ugotavlja, da na podlagi podatkov držav članic ni mogoče oceniti, ali individualni sistemi, ki zberejo del bremena, zagotavljajo podobno raven varstva okolja kot kanalizacijski sistemi. V nekaterih aglomeracijah je breme, ki ga zberejo individualni sistemi, dokaj veliko in v nekaterih primerih lahko predstavlja do 100 % bremena aglomeracije. Sredi leta 2014 je Komisija zahtevala, naj Češka, Madžarska in Slovaška predložijo podrobnejše informacije o tem, kako nacionalni organi zagotavljajo, da je pri individualnih sistemih zagotovljena podobna raven varstva okolja.

Tabela 1

Upoštevanje rokov za zbiranje odpadne vode iz direktive (na dan 31. decembra 2012)

Država članica
Zahteva
Izpolnjevanje:
odstotek aglomeracij¹ s kanalizacijskimi sistemi, vključno z bremenom², zbranim z individualnimi sistemi

Češka
100 % aglomeracij do leta 2010
100 %;
7 % bremena odpadne vode je zbranih z individualnimi sistemi.

Madžarska
154 aglomeracij (31 % celote) do leta 2010
100 %;
14 % bremena odpadne vode je zbranih z individualnimi sistemi.

Romunija
61 % bremena do leta 2010
Zahteve v celoti izpolnjuje samo šest aglomeracij. Vendar pa se vmesni roki nanašajo na breme odpadne vode: na koncu leta 2012 je bila dejanska stopnja zbiranja 60,2 %;1 % bremena je zbran z individualnimi sistemi.

Slovaška
291 aglomeracij (82 % celote) do leta 2010
100 %;
13 % bremena odpadne vode je zbranih z individualnimi sistemi, 0,4 % pa se sploh ne zbira.

¹Komisija šteje, da aglomeracija izpolnjuje zahteve, če breme, zbrano s kanalizacijskimi sistemi, dosega 98 % ali več od skupnega bremena, ki ga ustvari aglomeracija, nezbrano breme pa ne presega 2 000 PE.

²Breme je organsko, biološko razgradljivo breme aglomeracije, izraženo v PE.

Vir: Analiza podatkov iz držav članic, ki jo je opravila Komisija.

23

Poleg tega zagotovitev kanalizacijskih sistemov ne pomeni, da so nanje priključena vsa gospodinjstva, ki bi lahko bila priključena. Ta se lahko zaradi stroškov odločijo ostati pri individualnih sistemih. V vseh štirih obiskanih državah članicah obstajajo pravne določbe, ki nalagajo obveznosti in v nekaterih primerih globe za nepriključitev, da bi se zagotovila priključitev gospodinjstev na kanalizacijsko omrežje (glej tabelo 2). Vendar v treh od štirih držav članic ni rokov za priključitev ali pa je ubeseditev ohlapna. To lahko ovira uspešno uveljavljanje obveznosti priključitve na obstoječe kanalizacijsko omrežje. Pri tej reviziji ni bilo pregledano, kako so nacionalni organi uveljavljali obveznosti.

Nobena od štirih obiskanih držav članic ni upoštevala svojih rokov za čiščenje odpadne vode

24

Na podlagi analize, ki jo je na podlagi podatkov iz držav članic opravila Komisija, je Sodišče prišlo do zaključka, da so glede očiščene odpadne vode vse štiri države članice v različnih merah zamudile roke za doseganje skladnosti¹⁷ z zahtevanimi mejnimi koncentracijami za nekatere parametre na koncu leta 2012 (glej tabelo 3 za vmesne roke za Madžarsko, Romunijo in Slovaško ter Prilogo III za vse roke). Glede na zamude vmesnih rokov in potrebo po iskanju drugih virov sredstev (glej odstavka 39 in 40) bosta Slovaška in Romunija lahko le z veliko težavo upoštevali svoj končni rok, ki je za prvo leta 2015, za drugo pa leta 2018.

Tabela 2

Nacionalne pravne določbe za zagotovitev priključitve na obstoječe kanalizacijsko omrežje

Država članica | Pravne določbe
Češka | Občine lahko zahtevajo obvezno priključitev in lahko naložijo globe za neskladnost. Pri novogradnjah ali obnovah mora biti zagotovljeno čiščenje ali odstranjevanje odpadne vode. Roki niso bili določeni.
Madžarska | Obveznost priključitve v 90 dneh po začetku obstoja kanalizacijskega sistema. V primeru nepriključitve se plačajo globe (zbrane v obliki davka).
Romunija | Obvezna priključitev zgradb, v katerih potekajo socialno-ekonomske dejavnosti. Upravljavcem čistilnih naprav se zaradi neupravičenih zamud pri priključevanju novih uporabnikov lahko naloži globa.
Slovaška | Obvezna priključitev za lastnike nepremičnin, ki ustvarjajo odpadno vodo, razen če ima lastnik dovoljenje za drugačno čiščenje odpadne vode (vendar roki niso določeni). V primeru nepriključitve se plačajo globe.

Vir: Analiza nacionalne zakonodaje, ki jo je opravilo Evropsko računsko sodišče.

Tabela 3

Upoštevanje rokov za čiščenje odpadne vode iz direktive (na dan 31. decembra 2012)

Država članica
Upoštevanje rokov za sekundarno čiščenje (upoštevanje mejnih koncentracij za BPK₅, KPK in TSS)
Upoštevanje rokov za strožje čiščenje na občutljivih območjih (upoštevanje mejnih koncentracij za celotni dušik in celotni fosfor)

Zahteva
Izpolnjevanje
Zahteva
Izpolnjevanje

Češka
594 aglomeracij (do leta 2010)
512 (86 %)
132 aglomeracij (do leta 2010)
83 (63 %)

Madžarska
154 aglomeracij (do leta 2010)
130 (84 %)
6 aglomeracij (do leta 2008)
5 (83 %)

Glej odstavka 25 in 26.

Romunija
breme (v PE)
10 829 595 (do leta 2010)
12 953 045 (do leta 2013)
breme (v PE)
8 184 225
(76 % (v primerjavi z letom 2010))
(63 % (v primerjavi z letom 2013))
breme (v PE)
7 688 721 (do leta 2010)
9 196 314 (do leta 2013)

1 530 828 (20 %)
(17 %)

Slovaška
258 aglomeracij (do leta 2012)
236 (92 %)
81 aglomeracij (do leta 2010)
41 (51 %)

Vir: Analiza, ki jo je opravila Komisija za podatke, ki so ji jih poslale države članice.

25

V skladu z direktivo (člen 5(4)) pa zahtev za posamične čistilne naprave (odstranjevanje celotnega dušika in celotnega fosforja) ni treba izpolnjevati na občutljivih območjih, za katera se lahko dokaže, da znaša minimalni odstotek zmanjšanja celotnega bremena, ki vstopa v vse čistilne naprave (s PE nad 2 000) na tem območju, najmanj 75 % celotnega dušika in najmanj 75 % celotnega fosforja.

26

V skladu s pristopno pogodbo je le majhen del Madžarske (šest aglomeracij) štel za občutljivo območje, na katerem bi bilo treba do leta 2008 vzpostaviti strožje čiščenje. Toda marca 2009 je Madžarska na podlagi sporazuma med Romunijo in Madžarsko obvestila Komisijo, da bo do konca leta 2018 začela uporabljati določbe člena 5(4) za celotno breme, ki vstopa v vse čistilne naprave (to ustreza 498 aglomeracijam). Glede na informacije, ki so jih Komisiji predložili madžarski organi, je bil pri bremenu, ki vstopa v čistilne naprave, do konca leta 2012 odstotek zmanjšanja za celotni dušik 73,1 %, za celotni fosfor pa 74,4 % (na koncu leta 2010 sta bili ti številki 71,5 % oziroma 79,5 %).

Spremembe v številu aglomeracij in številčnih podatkih o bremenih, ki so jih sporočile države članice, vplivajo na uporabo direktive

27

Aglomeracije so opredeljene kot območja, kjer je poseljenost in/ali gospodarska dejavnost dovolj zgoščena, da je možno zbiranje komunalne odpadne vode in njeno odvajanje v čistilno napravo ali na končno mesto izpusta. Od držav članic je odvisno, kako bodo določile aglomeracije, zlasti katera naselja bodo vključile v posamezno aglomeracijo.

28

Direktiva državam članicam nalaga strožje zahteve za aglomeracije s PE nad 2 000. Analiza Sodišča je pokazala, da sta se število aglomeracij s PE nad 2 000 in ustrezno breme na Češkem, Madžarskem in v Romuniji sčasoma močno spremenila. Največja je bila sprememba v Romuniji (29-odstotno zmanjšanje števila aglomeracij in 17–odstotno zmanjšanje bremena) (glej tabelo 4). Če aglomeracija nima več PE nad 2 000, to pomeni, da ni več treba izpolnjevati zahtev v zvezi z iztokom (tj. mejnimi koncentracijami) (glej odstavek 18), zato za to aglomeracijo ne veljajo več roki iz direktive.

29

Glede na veliko število aglomeracij v 28 državah članicah Komisija ne more spremljati vsakega posameznega primera, da bi zagotovila, da so sporočene spremembe števila aglomeracij v državah članicah veljavne in da se zato direktiva pravilno izvaja.

Tabela 4

Spremembe števila aglomeracij in bremena, sporočene Komisiji

Država članica
Spremembe števila (nad 2 000 PE)
Sprememba bremena (v PE)
Pripombe

Češka
leta 2008: 618
leta 2012: 598
= 3-odstotno zmanjšanje
leta 2008: 8 429 183
leta 2012: 7 590 604
= 10-odstotno zmanjšanje
Predvsem aglomeracije, pri katerih se je velikost zmanjšala pod 2 000 PE.

Madžarska
leta 2005: 404
leta 2007: 497
leta 2012: 498
= 23-odstotno povečanje od leta 2005 in stabilno od leta 2007
leta 2005: 9 643 155
leta 2007: 13 231 718
leta 2012: 11 665 187
= 12-odstotno zmanjšanje od leta 2007
Obstajajo neskladja med podatki, sporočenimi Komisiji, in podatki v madžarskem odloku 173/2014 (VII.18.), v katerem je omenjenih 566 aglomeracij in breme 10 767 713 PE.

Romunija
leta 2007: 2 620
leta 2012: 1 852
= 29-odstotno zmanjšanje
leta 2007: 25 838 316
leta 2012: 21 409 175
= 17-odstotno zmanjšanje
Aglomeracije, katerih velikost se je zmanjšala pod 2 000 PE, in spremembe v sestavi aglomeracij.

Slovaška
brez sprememb od leta 2005: 356
leta 2005: 5 054 900
leta 2008: 5 259 370
leta 2012: 5 072 755
= 4-odstotno zmanjšanje od leta 2008

Vir: Analiza, ki jo je za podatke, ki so jih Komisiji poslale države članice, opravilo Evropsko računsko sodišče.

Komisija ima le delne informacije o stanju v aglomeracijah s PE pod 2 000

30

Za določitev načrtov upravljanja povodij v skladu z okvirno direktivo o vodah morajo države članice oceniti, ali ima onesnaženost, ki jo povzročajo aglomeracije (vključno s tistimi s PE pod 2 000), tak učinek na vodna telesa, da zahteva ukrepanje (glej odstavek 6). Poleg tega je treba v načrte upravljanja povodij vključiti ukrepe za zagotovitev izvajanja direktive o čiščenju komunalne odpadne vode. Sicer Komisija v okviru direktive o čiščenju komunalne odpadne vode za aglomeracije s PE pod 2 000 ne zahteva nobenega posebnega poročanja držav članic (tj. o zadevnih aglomeracijah in njihovem izpolnjevanju zahtev iz člena 7).

31

Sodišče je ugotovilo, da ima Komisija le delne informacije o stanju v aglomeracijah s PE pod 2 000. V načrtih upravljanja povodij za Češko, Madžarsko in Slovaško ni navedeno, koliko teh aglomeracij je pomembnih za kakovost vode. Prav tako niti Češka niti Madžarska ni predložila nobenih informacij o številu aglomeracij, v katerih so bili zagotovljeni kanalizacijski sistemi, ni pa bilo čistilnih naprav. Leta 2013 je Komisija v kontekstu ocene načrtov upravljanja povodij zahtevala specifične podatke za Češko in Slovaško. To kaže, da lahko Komisija zahteva informacije o teh aglomeracijah. Kljub temu pa ji prejete in razpoložljive informacije za Češko in Madžarsko ne omogočajo preverjanja izpolnjevanja zahtev iz člena 7 direktive o čiščenju komunalne odpadne vode.

Komisija spremlja stanja neskladnosti v treh od štirih obiskanih držav članic

32

Države članice morajo Komisiji vsaki dve leti poročati o napredku pri izvajanju direktive o čiščenju komunalne odpadne vode. Do junija 2014 je bilo treba poročati o stanju na koncu leta 2012 (ali leta 2011, če poznejši podatki niso bili na voljo). Nato Komisija objavi skupno poročilo o izvajanju: zadnji dve sta bili pripravljeni v 18 mesecih po roku za predložitev, ki velja za države članice¹⁸.

33

Julija 2014 je Komisija zahtevala informacije od Češke in Slovaške ter oktobra 2014 od Madžarske na podlagi podatkov, ki so jih države članice zagotovile leta 2012. Te zahteve so se nanašale na neskladnosti do konca leta 2010 (Češka in Slovaška) ali 2009 (Madžarska)¹⁹, toda hkrati so pretekli še drugi roki in prejete so bile bolj posodobljene informacije (glej odstavek 32). Zato Sodišče meni, da je učinkovitost sedanjega poteka tega procesa vprašljiva. Komisija je marca 2015 ocenjevala informacije, posredovane v odgovor na te zahteve.

Uporaba sredstev EU, ki so na voljo v programskem obdobju 2007–2013

34

EU je običajno sofinancirala naložbe na področju odpadne vode v okviru operativnih programov za obdobje 2007–2013, zlasti horizontalnih programov za okolje. Vsaka od štirih držav članic ima tak horizontalni operativni program. V okviru teh programov je bil skupno zagotovljen proračun v višini 4,9 milijarde EUR sredstev EU za naložbe na področju odpadne vode.

35

Sodišče je preučilo:

–stopnjo črpanja sredstev, ki so bila na koncu leta 2013 na voljo za naložbe na področju odpadne vode v okviru operativnih programov za obdobje 2007–2013;

–ali so bili cilji, določeni za kazalnike izložkov in rezultatov, do konca leta 2013 doseženi.

Niso bila izkoriščena vsa sredstva, ki so bila na voljo v okviru operativnih programov za obdobje 2007–2013

36

V vseh štirih državah članicah so sredstva (EU in nacionalna), zagotovljena v okviru operativnih programov (zlasti horizontalnih programov za okolje), glavni vir financiranja projektov, povezanih z odpadno vodo.

37

Za sredstva šteje, da so jih države članice dodelile v okviru operativnega programa, ko je sprejet sklep o dodelitvi nepovratnih sredstev za določen projekt. Sodišče je ugotovilo, da na Češkem, Madžarskem in Slovaškem do konca leta 2013 niso bili dodeljeni znatni zneski razpoložljivih sredstev EU in nacionalnih sredstev za naložbe v čiščenje odpadne vode (glej tabelo 5).

38

Poleg tega analiza, ki jo je opravilo Sodišče, kaže, da so bila plačila upravičencem (povračilo nastalih stroškov) na nizki stopnji, kar kaže, da gradbena dela na več projektih do konca leta 2013 še niso bila končana. Vendar pa sredstva EU, ki jih je dodelila Komisija, države članice pa jih niso porabile za plačila v dveh (in v nekaterih primerih treh) letih od dodelitve, ne bodo več na voljo²⁰.

Tabela 5

Črpanje sredstev za naložbe v odpadno vodo v okviru operativnih programov za okolje za obdobje 2007–2013 (na dan 31. decembra 2013)

Država članica
Dodeljena sredstva (odobreni projekti), izražena kot % proračuna
Izplačana sredstva
Tveganje, da bodo sredstva izgubljena

kot % proračuna
kot % dodeljenih sredstev

Češka
1 160 milijonov EUR
60 % in
1 850 milijonov EUR⁴
95 %
52 %
87 %
DA

(1 012 milijonov EUR)

Madžarska¹
382 milijard HUF (ali 1 290 milijonov EUR)
83 %
23 %
28 %
DA

(105 milijard HUF ali 354 milijonov EUR)

Romunija²
4 439 milijonov EUR
141 %
30 %
21 %
DA

(954 milijonov EUR)

Slovaška³
719 milijonov EUR
86 %
40 %
46 %
DA

(332 milijonov EUR)

1Podatki za Madžarsko se nanašajo na maj 2013. Zneski v madžarskih forintih (HUF) so bili pretvorjeni v EUR po naslednjem menjalnem tečaju: 1 EUR za 296,11 HUF (maj 2013).

2Podatki za Romunijo se nanašajo na oskrbo z vodo in na odpadno vodo. Ločene informacije niso na voljo.

3Podatki za Slovaško se nanašajo samo na sredstva EU, za druge tri države članice pa na skupna javna sredstva (tj. EU in nacionalna).

4Številni projekti so bili že sprejeti za sofinanciranje, vendar ni bil podpisan sporazum o dodelitvi nepovratnih sredstev. Ob upoštevanju teh projektov je bilo dodeljenih 95 % sredstev.

Vir: Analiza letnih poročil o izvajanju za zadevne operativne programe, ki jo je opravilo Evropsko računsko sodišče.

39

Končni rok upravičenosti za prijavo odhodkov Komisiji zaradi prejema ustreznih nepovratnih sredstev EU je 31. decembra 2015. Ob upoštevanju počasnosti izvajanja je Sodišče prišlo do zaključka, da več projektov ne bo končanih do tega roka, od leta 2016 pa bodo za dokončanje potrebovali dodatna sredstva (nacionalna in/ali EU).

40

Počasnost izvajanja prinaša tveganje, da razpoložljiva sredstva EU do konca leta 2015 ne bodo do konca počrpana. Sodišče opozarja, da lahko projekti, ki jih je mogoče razdeliti na ločene delovne faze, prejmejo sredstva iz programskega obdobja 2014–2020 za faze, ki se bodo izvajale v tem obdobju. Na splošno je glede sredstev, dodeljenih v programskem obdobju 2014–2020 za naložbe na področju odpadne vode, Sodišče prišlo do zaključka, da za Madžarsko obstaja tveganje, za Romunijo in Slovaško pa je skoraj gotovo, da sredstva, načrtovana za programsko obdobje 2014–2020 (EU in nacionalna) ne bodo zadostovala za zagotovitev izvajanja direktive za aglomeracije s PE nad 2 000. Tako bodo države članice morale najti druge vire financiranja.

41

Analiza Sodišča je pokazala tudi, da so bila v vseh štirih državah članicah merila, uporabljena za izbiro projektov, ki se financirajo v okviru operativnih programov za okolje za obdobje 2007–2013, ustrezna. Toda aglomeracije so se same odločale o tem, ali in kdaj bodo predložile projekt. Eden od razlogov, zakaj nekatere večje aglomeracije (ki potrebujejo strožje čiščenje) še ne izpolnjujejo zahtev iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode, je, da še niso bile vložene projektne vloge, torej financiranje še ni bilo zahtevano.

Cilji za kazalnike izložkov in rezultatov do konca leta 2013 večinoma niso bili doseženi

42

Operativni programi za obdobje 2007–2013, ki so jih predložile države članice in jih je odobrila Komisija, vključujejo kazalnike izložkov, rezultatov in učinkov ter tako omogočajo vrednotenje učinkovitosti in uspešnosti sredstev, porabljenih v okviru programov.

43

Sodišče ugotavlja, da cilji za kazalnike, ki so določeni v operativnih programih za okolje, niso takšne narave, da bi omogočali prikaz stopnje doseganja ciljev iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode.

44

Rok za izpolnitev ciljev, določenih v operativnih programih, je leto 2015. Stanje na koncu leta 2013 je vmesno, vendar kaže, da veliko ciljev še zdaleč ni doseženih (glej tabelo 6). V preostalih dveh letih se bo stanje izboljšalo, saj so številni projekti še vedno v fazi izvajanja. Kljub temu pa Sodišče glede na precejšnje razlike med določenimi cilji in stopnjami izvajanja leta 2013 meni, da so bili nekateri cilji očitno preveč optimistični (na primer kazalnik št. 2 za Češko in kazalnik št. 1 za Romunijo).

Tabela 6

Doseganje ciljev v okviru operativnih programov za okolje za obdobje 2007–2013 na dan 31. decembra 2013

Država članica
Kazalniki
Cilji za leto 2015
Doseganje

Češka
1. Dolžina novih in saniranih kanalizacijskih omrežij (v km)
120
2 294
(> 100 %)

2. Število novih, saniranih in nadgrajenih čistilnih naprav
350
94
(27 %)

3. Število ljudi, na novo priključenih na kanalizacijsko omrežje
741 000
459 266
(62 %)

Madžarska
1. Število gospodinjstev z možnostjo priključitve na kanalizacijsko omrežje
400 000
141 689
(35 %)

2. Količina zmogljivosti, ustvarjenih za čistilne naprave (v PE)
3 550 000
195 124
(5 %)

3. Število prebivalcev, ki jih zadevajo projekti čiščenja odpadne vode (v milijonih)
1,3
0,2
(15 %)

Romunija
1. Število novih in saniranih čistilnih naprav
170
25
(15 %)

2. Ustrezno očiščena odpadna voda (% skupne količine odpadne vode)
60
35
(58 %)

Slovaška
1. Število novih in saniranih čistilnih naprav
64
30
(47 %)

2. Število PE, priključenih na novo kanalizacijsko omrežje
331 295
13 883
(4 %)

Vir: Analiza letnih poročil o izvajanju za zadevne operativne programe, ki jo je opravilo Evropsko računsko sodišče.

Uspešnost komunalnih čistilnih naprav, ki jih sofinancira EU

45

Ocena Sodišča zajema 28 komunalnih čistilnih naprav in temelji na dveh vidikih:

(a)ravni smotrnosti, doseženi pri čiščenju odpadne vode;

(b)ravnanju z blatom iz čistilnih naprav, ki nastane pri postopku čiščenja odpadne vode.

Smotrnost komunalnih čistilnih naprav

46

Komunalne čistilne naprave, ki sprejemajo odpadno vodo iz gospodinjstev in industrijskih obratov, morajo upoštevati mejne koncentracije v izpustu iztoka, kot so navedene v njihovih dovoljenjih za izpust odpadne vode. Dovoljenje se sestavi na podlagi nacionalnih pravnih določb, skladnost z njim pa je treba zagotoviti z rednimi pregledi, ki jih upravljavci čistilnih naprav izvajajo sami. Dovoljene mejne koncentracije in pogostost spremljanja so določene v direktivi (glej odstavek 18). Industrijski obrati morajo prav tako upoštevati mejne koncentracije v odpadni vodi, izpuščeni v javna kanalizacijska omrežja.

Fotografiji 2 in 3 – Izpust iztoka (Madžarska – Budimpešta; Češka – Blansko)

Vir: Evropsko računsko sodišče.

47

Sodišče je preučilo, ali:

–so se pri spremljanju in kakovosti iztoka iz komunalnih čistilnih naprav izpolnjevale zahteve iz direktive in/ali nacionalnih dovoljenj za izpust odpadne vode;

–so kanalizacijska omrežja in/ali komunalne čistilne naprave ustrezno obvladovali preplavljanje ob močnih deževjih;

–so imeli upravljavci čistilnih naprav zagotovilo, da industrijski obrati, ki izpuščajo odpadno vodo v javno kanalizacijsko omrežje, upoštevajo mejne koncentracije;

–zmogljivost preučenih komunalnih čistilnih naprav zadošča dejanskim potrebam;

–so bili operativni stroški komunalnih čistilnih naprav upravičeni glede na vrsto čiščenja in velikost čistilne naprave.

Čistilne naprave, za katere veljajo zahteve EU v zvezi z iztokom, te zahteve spoštujejo

48

Sodišče je izpolnjevanje zahtev v zvezi s spremljanjem in iztokom preučilo na podlagi laboratorijskih analiz, ki so jih leta 2012 opravili upravljavci čistilnih naprav (samopregledi). Pri tem se je pokazalo, da so glede pogostosti vzorčenja vse čistilne naprave razen ene izpolnjevale zahteve iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode.

Fotografiji 4 in 5 – Vzorci vode in rezultati (Češka – Blansko; Madžarska – Budimpešta)

Vir: Evropsko računsko sodišče.

49

Sodišče je ugotovilo, da so tri države članice uvedle mejne koncentracije, ki so bile v nekaterih primerih strožje od tistih, ki jih določa direktiva (glej tabelo 7). V času priprave poročila Komisija ni načrtovala posodobitve mej iz direktive.

50

Zahteve iz direktive v zvezi z izpustom iztoka so veljale za 16 od 28 preučenih čistilnih naprav (57 %). Zahteve so bile izpolnjene v vseh 16 primerih (glej tabelo 8). Poleg tega je 25 od 28 čistilnih naprav (89 %) spoštovalo meje iz nacionalnih dovoljenj.

Tabela 7

Nacionalne pravne določbe o mejnih koncentracijah presegajo zahteve iz direktive

Država članica
Strožje mejne koncentracije

Češka
BPK₅, KPK, TSS: meje so strožje, obstajajo tudi meje za čistilne naprave z zmogljivostjo pod 2 000 PE.
Meje za celotni fosfor obstajajo tudi za čistilne naprave z zmogljivostjo med 2 000 in 10 000 PE.

Madžarska
BPK₅, KPK, TSS: obstajajo tudi meje za čistilne naprave z zmogljivostjo pod 2 000 PE.

Romunija
Meje ne presegajo zahtev iz direktive.

Slovaška
BPK₅, KPK, TSS: obstajajo tudi meje za čistilne naprave z zmogljivostjo pod 2 000 PE.

Vir: Analiza nacionalne zakonodaje, ki jo je opravilo Sodišče.

Tabela 8

Iztok ustreza zahtevam iz direktive in dovoljenj

Država članica | Število preučenih čistilnih naprav | Direktiva o čiščenju komunalne odpadne vode | Spoštovanje dovoljenja
zahteve upoštevane | ni relevantno
Češka | 4 | 4 |  | 4
Madžarska | 7 | 3 | 4 | 7
Romunija | 12 | 4 | 8 | 9
Slovaška | 5 | 5 |  | 5
SKUPAJ | 28 | 16 | 12 | 25

Vir: Analiza, ki jo je opravilo Evropsko računsko sodišče.

51

Za štiri čistilne naprave na Madžarskem in osem v Romuniji v času poročila niso veljale vse zahteve iz direktive (zlasti za celotni dušik in celotni fosfor):

–Madžarska se je odločila za odstotke zmanjšanja celotnega dušika in celotnega fosforja za vso državo, ne pa za uporabo mej na ravni posameznih čistilnih naprav (glej odstavek 26). Tri od štirih zadevnih čistilnih naprav so imele tehnične zmogljivosti za odstranjevanje hranil (celotni dušik in celotni fosfor) in torej za izboljšanje kakovosti iztoka, vendar nacionalno dovoljenje tega od njih ni zahtevalo;

–rok Romunije za izpolnjevanje zahtev iz direktive za aglomeracije s PE nad 10 000 je konec leta 2015. Za sedem od teh osmih čistilnih naprav bodo za to, da se omogoči odstranjevanje hranil, potrebna dodatna dela.

Stanja glede preplavljanja ni mogoče oceniti zaradi pomanjkanja količinsko opredeljenih informacij

52

Če je med močnim deževjem zmogljivost kanalizacijskega omrežja in čistilne naprave premajhna, lahko nastane tako imenovano preplavljanje, pri katerem sta deževnica in tudi neočiščena odpadna voda neposredno izpuščeni v vodno telo, kar slabo vpliva na kakovost vode. To se zgodi predvsem, če ima kanalizacijsko omrežje kombinirano zbiranje, torej če poleg odpadne vode iz gospodinjstev in tehnološke odpadne vode zbira tudi odtečeno deževnico (glej sliko 1). Pri 20 od 28 preučenih čistilnih naprav (71 %) je bilo kanalizacijsko omrežje predvsem ali v celoti kombinirano. Sodišče priznava, da v nekaterih primerih zaradi tehničnih razlogov, povezanih s strukturo kanalizacijskih omrežij, občine ne morejo položiti ločenih omrežij (ločevanje odpadne vode in deževnice).

Slika 1

Prikaz preplavljanja ob močnem deževju

© Green Learning Station, Civic Garden Center of Greater Cincinnati, „Diagram of Combined Sewer System”.

53

V skladu z direktivo naj bi se države članice odločile o ukrepih za omejitev onesnaženosti vode zaradi preplavljanja, kot so določitev stopnje redčenja²¹ ali sprejemljivega letnega števila preplavljanj ali zmogljivosti za tok ob suhem vremenu²². Na splošno imajo preučene čistilne naprave v svojih obratih rezervoarje za padavinsko vodo, v katerih je mogoče hraniti pritočno vodo, ki presega zmogljivost čistilne naprave. Po končanem obdobju neurja se voda izpusti v čistilno napravo zaradi čiščenja. Glede preplavljanja v obdobjih neurij na ravni 28 čistilnih naprav je Sodišče ugotovilo, da:

–so v osmih primerih (29 %) upravljavci čistilnih naprav izmerili količino preplavljanja, ki je ostala na sprejemljivi ravni (od 1 % do 5 % letnega dotoka odpadne vode);

–v 14 primerih (50 %) po navedbah upravljavcev čistilnih naprav ni bilo nobenega preplavljanja;

–v šestih primerih (21 %) ni bilo na voljo nobenih informacij, ker ni bilo meritev.

54

Toda pri teh podatkih je potrebna previdnost, saj obstajajo možnosti za preplavljanje tudi na ravni kanalizacijskega omrežja, zaradi česar je lahko količina vode, ki doseže čistilno napravo, že zmanjšana. Količinsko opredeljene informacije o preplavljanju na ravni kanalizacijskih omrežij niso bile na voljo v nobeni od štirih obiskanih držav članic.

55

Sodišče je tudi ugotovilo, da na Češkem, Madžarskem in v Romuniji ni bilo nobenih pravnih zahtev za sprejemljivo število preplavljanj in njihovo količino ali za razmerje redčenja. Na Slovaškem takšne zahteve obstajajo in glede nanje je določena zahtevana velikost komor za preplavljanje. Vendar pa ni treba spremljati ne količine ne razmerja redčenja preplavljanja.

56

Leta 2014 se je Komisija odločila začeti študijo skladnosti določb v zakonodaji držav članic z zahtevami EU za preplavljanje, kot so določene v direktivi o čiščenju komunalne odpadne vode iz leta 1991.

85 % upravljavcev čistilnih naprav je na kraju samem pregledovalo, ali industrijski obrati upoštevajo mejne koncentracije

57

Industrijski obrati lahko izpuščajo svojo odpadno vodo v javno kanalizacijsko omrežje zaradi čiščenja v komunalni čistilni napravi. V skladu z direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode so morale države članice za take izpuste uvesti predhodne ureditve in/ali posebna dovoljenja.

58

Za zagotovitev, da postopkov čiščenja ne ovirajo nekatera onesnaževala in da izpust iz komunalnih čistilnih naprav ne vsebuje onesnaževal, ki škodujejo okolju, morajo industrijski obrati upoštevati mejne koncentracije za številna onesnaževala. Glede pravnih določb se stanje razlikuje med državami članicami: na Madžarskem in v Romuniji so meje določene za številne parametre, na Češkem in Slovaškem pa meje, razen tistih za posebno nevarne snovi, obstajajo le kot smernice. Mejne koncentracije določi upravljavec kanalizacijskega omrežja/čistilne naprave v svojih pravilih o delovanju.

59

Razmerje med upravljavcem kanalizacijskega omrežja in določenim industrijskim obratom je urejeno s pogodbo, v kateri so lahko tudi določene mejne koncentracije, ki so strožje od pravno zahtevanih mej.

60

Na Češkem, Madžarskem in v Romuniji (glej tabelo 9) so industrijski obrati, ki izpuščajo odpadno vodo v javno kanalizacijsko omrežje, po zakonu dolžni opraviti samopreglede svojega iztoka. Rezultate se običajno predloži upravljavcu. V Romuniji ni nobene pravne zahteve glede poročanja o rezultatih²³, vendar lahko upravljavci naprav tako zahtevo zajamejo v pogodbe.

61

Sodišče ugotavlja, da obstajata dva načina, kako lahko upravljavec čistilne naprave oceni zanesljivost pregledov, ki so jih izvedli industrijski obrati (glej tabelo 9):

–vzorce vode iz industrijskih obratov morajo analizirati akreditirani laboratoriji: nacionalne pravne določbe niso zajemale takšne zahteve, vendar pa jo lahko upravljavec vključi v pogodbo z industrijskimi obrati;

–upravljavec izvede preglede na kraju samem: na Češkem, v Romuniji in na Slovaškem pravne določbe zajemajo takšno zahtevo.

Tabela 9

Nacionalne pravne določbe v zvezi s pregledi tehnološke odpadne vode, izpuščene v kanalizacijsko omrežje

Država članica
Zahteva, da industrijski obrati izvajajo samopreglede
Zahteva, da preglede opravijo akreditirani laboratoriji
Zahteva, da upravljavci čistilnih naprav izvajajo preglede na kraju samem v industrijskih obratih

Češka
da
ne
da
(pogostost ni določena)

Madžarska
da
ne (razen za nekatere vrste obratov)
ne

Romunija
da
ne
da
(pogostost ni določena)

Slovaška
ne
ne
da
(vključno z minimalno pogostostjo)

Vir: Analiza nacionalne zakonodaje, ki jo je opravilo Evropsko računsko sodišče.

62

Vrednotenje Sodišča za vzorec industrijskih izpuščevalcev po čistilnih napravah je temeljilo na laboratorijskih analizah, ki so jih upravljavci opravili sami, in na analizah, ki so jih upravljavci prejeli od industrijskih izpuščevalcev. Preučene so bile tudi informacije o vseh naloženih globah.

63

26 od 28 komunalnih čistilnih naprav, ki jih je preučilo Sodišče, je čistilo tehnološko odpadno vodo. Za 22 od teh 26 čistilnih naprav (85 %) so upravljavci izvajali preglede na kraju samem. Za tri od preostalih štirih čistilnih naprav so imeli upravljavci rezultate samopregledov industrijskih izpuščevalcev, kot so jih analizirali akreditirani laboratoriji.

64

Če industrijski obrat preseže svoje mejne koncentracije, mu upravljavci čistilne naprave naložijo globo: na Madžarskem in v Romuniji je globa (znesek se razlikuje glede na onesnaževalo) določena z nacionalnimi pravnimi določbami, na Češkem in Slovaškem pa je znesek, ki ga je treba plačati zaradi preseganja mejnih koncentracij, določen v pogodbi med upravljavcem in industrijskim obratom. Na Madžarskem in v Romuniji je globa povezana s količino onesnaževanja²⁴, izpuščeno med dvema meritvama (v letu dni), na Češkem in Slovaškem pa se je izračunani znesek običajno nanašal na količino onesnaževanja, izpuščeno v dnevu meritve²⁵. Sodišče meni, da je v takšnih primerih znesek globe verjetno majhen, zato bo odvračilni učinek omejen.

Približno tretjina preučenih čistilnih naprav je prevelikih

65

Sodišče je ocenilo izkoriščenost zmogljivosti, izražene v PE (tj. zmogljivost za čiščenje določene obremenitve zaradi onesnaževanja)²⁶, in ugotovilo, da devet od 28 preučenih čistilnih naprav (32 %) obratuje z manj kot 50 % svoje zmogljivosti (glej sliko 2). Še devet naprav (32 %) deluje z od 51 % do 60 % svoje zmogljivosti. To vprašanje je še posebej pomembno v Romuniji, kjer osem od 12 čistilnih naprav obratuje z manj kot 50 % zmogljivosti. Naložbe v čistilne naprave z veliko presežno zmogljivostjo niso učinkovita uporaba pičlih finančnih sredstev, pa če so to sredstva EU ali nacionalna sredstva.

66

To oceno potrjuje tudi vrednotenje Sodišča za še en kazalnik: kar zadeva hidravlično zmogljivost (tj. dotok, izražen v l/s in/ali m³/uro), 16 od 28 preučenih čistilnih naprav (57 %) deluje z manj kot 60-odstotno zmogljivostjo. To vrednotenje je temeljilo na primerjavi med dotokom vode (m³) in povprečno zmogljivostjo čistilne naprave (v suhem vremenu)²⁷.

Slika 2

Izkoriščenost zmogljivosti, izražena v PE

Vir: Analiza, ki jo je opravilo Evropsko računsko sodišče.

67

Poleg tega je Sodišče ugotovilo, da v 22 od 28 preučenih čistilnih naprav (79 %) delež čiste vode (tj. deževnice in podtalnice) v skupnem dotoku presega 30 % (od 32 % do 85 %). To povečuje izkoriščenost hidravlične zmogljivosti: čista voda je del dotoka, vendar je ni treba čistiti. V zvezi s tem:

–Sodišče priznava, da se v čistilne naprave lahko izliva določena količina deževnice, saj kombiniranih kanalizacijskih omrežij ni nujno mogoče nadomestiti z ločenimi (glej odstavek 52);

–vendar je mogoče stopnje pronicanja podtalnice zmanjšati s sanacijo omrežij, pri kateri se obnovi vodotesnost omrežij in vstopnih jaškov. Če bi bila ta gradbena dela upoštevana pri načrtovanju čistilne naprave, bi bilo mogoče zmanjšati njeno zahtevano hidravlično zmogljivost, v nekaterih primerih tudi znatno (glej okvir 2).

Fotografija 6 – Del infrastrukture, ki je redko v uporabi (Romunija – Galati)

Vir: Evropsko računsko sodišče.

Okvir 2

Primer pomembnega deleža podtalnice, ki teče skozi čistilno napravo

V eni čistilni napravi v Romuniji je izkoriščenost hidravlične zmogljivosti v razponu od 60 % do 85 %. Toda približno polovica vode, ki doseže čistilno napravo, je podtalnica, ki je ni treba čistiti. Če bi bilo kanalizacijsko omrežje bolj vodotesno, bi vanj vstopalo manj podtalnice, izkoriščenost hidravlične zmogljivosti pa bi upadla na približno 40 %. Za primerjavo, za nekatere čistilne naprave v vzorcu je pronicanje podtalnice predstavljalo samo od 10 % do 20 % skupnega dotoka.

68

Čeprav večina čistilnih naprav načrtuje prihodnje povečanje števila ljudi, ki so priključeni, pa je novih priključitev malo in zato ne bodo bistveno spremenile odstotka izkoriščene zmogljivosti. Poleg tega se bo industrijska dejavnost sicer dolgoročno morda spet povečala, vendar bodo novi industrijski obrati po pričakovanjih opremljeni z lastnimi sistemi za čiščenje odpadne vode.

Možnost zmanjšanja nekaterih operativnih stroškov

69

Operativni stroški²⁸ so lahko kazalnik operativne učinkovitosti sofinanciranih sredstev in lahko imajo vlogo pri določanju tarife za vodo. Zato je Sodišče primerjalo stroške iz leta 2012 na podlagi računovodskih informacij, prejetih za 28 preučenih čistilnih naprav.

70

Na operativne stroške vplivata način čiščenja (strožje čiščenje pomeni višje stroške) in velikost čistilne naprave, vendar primerjava kaže, da med čistilnimi napravami obstajajo pomembne razlike (glej sliko 3).

Slika 3

Operativni stroški (v EUR/PE) na čistilno napravo

Opombi: Dve čistilni napravi sta bili izključeni, ker so pri njiju obstajali elementi, ki so izkrivljali primerjavo.

Čistilne naprave, v katerih se je uporabljalo strožje čiščenje, vendar niso bile upoštevane mejne koncentracije iz direktive, so bile zajete v kategorijo „sekundarno čiščenje”.

Vir: Analiza, ki jo je opravilo Evropsko računsko sodišče.

71

Sodišče ugotavlja, da obstajajo možnosti za zmanjšanje operativnih stroškov mnogih preučenih čistilnih naprav, kot kažejo naslednji primeri:

–v zvezi s stroški prevoza in odstranjevanja blata v preučenih 28 čistilnih napravah obstajajo znatne razlike med cenami. V devetih primerih je cena znašala več kot 100 EUR na tono suhih trdnih snovi, v šestih primerih pa med 50 EUR in 100 EUR na tono. Cena za ta stroškovni element ima pomembno vlogo, saj je lahko njen delež v skupnih operativnih stroških čistilne naprave znaten (v povprečju znaša približno 10 %, v skrajnih primerih pa tudi do 30 % ali 50 %);

–delež energije v povprečju predstavlja 30 % skupnih stroškov za 28 preučenih čistilnih naprav. V polovici primerov so čistilne naprave uporabljale blato iz čistilnih naprav za proizvodnjo energije, na splošno z uporabo anaerobne presnove. V večini teh primerov je bil delež energije v skupnih stroških pod povprečjem 30 %;

–v zvezi s tem je Evropska agencija za okolje v poročilu iz leta 2014²⁹ prišla do zaključka, da bi uporaba kazalnikov pri merjenju smotrnosti služb za oskrbo z vodo po Evropi bistveno izboljšala razumevanje zadevnih izzivov z učinkovito rabo virov. Primerjava takih kazalnikov bi bila lahko koristna osnova za referenčno primerjanje.

Uporaba blata, ki nastaja v komunalnih čistilnih napravah

72

Pri čiščenju odpadne vode nastaja blato iz čistilnih naprav, ki v skladu z direktivo o odpadkih³⁰ šteje za odpadek. V skladu s to direktivo naj bi imeli ponovna uporaba, recikliranje in predelava odpadkov prednost pred odstranjevanjem odpadkov z odlaganjem na odlagališčih, sežiganjem ali trajnim skladiščenjem³¹. EU spodbuja uporabo blata iz čistilnih naprav za gnojilo v kmetijstvu.

Fotografija 7 – Nastalo blato iz čistilnih naprav (Češka – Blansko)

Vir: Evropsko računsko sodišče.

73

Sodišče je preučilo, ali:

–je bilo blato namesto odstranitve ponovno uporabljeno;

–so upravljavci komunalnih čistilnih naprav upoštevali mejne koncentracije za nekatere parametre blata iz čistilnih naprav, zlasti težkih kovin;

–je Komisija izvedla prejšnja priporočila Sodišča o tej temi.

Blato iz čistilnih naprav je bilo namesto odstranitve ponovno uporabljeno v treh od štirih držav članic

74

Sodišče je v vrednotenje 28 čistilnih naprav zajelo nastalo blato v letu 2012³², vrednotenje pa je temeljilo na pogodbenih ureditvah med upravljavci čistilnih naprav in podjetji za ravnanje z odpadki ter ustreznih računovodskih podatkih. Revizija ni zajemala obiskov v podjetjih za ravnanje z odpadki, ki so prevzela nastalo blato, da bi se zagotovilo, da ustrezno ravnajo z njim.

75

Sodišče je ugotovilo, da so imele čistilne naprave na Češkem, Madžarskem in Slovaškem običajno pogodbe z enim ali več podjetji za ravnanje z odpadki, ki so za ravnanje z blatom poskrbela sama ali pa so ga predala drugim uporabnikom. V skladu s pogodbami so podjetja za ravnanje z odpadki večinoma uporabljala blato za proizvodnjo komposta, ponovno kultivacijo ali proizvodnjo bioplina.

76

V Romuniji se vse blato ali del blata iz 11 od 12 preučenih čistilnih naprav odlaga na odlagališčih in/ali se hrani na kraju samem. Hranjenje blata na kraju samem dolgoročno ni vzdržno.

77

V skladu z nacionalno strategijo Romunije za ravnanje z odpadki (2003–2013) bi bilo treba 50 % blata do leta 2020 uporabljati v kmetijstvu ali sežgati. Romunski organi so februarja 2012 predstavili novo strategijo za ravnanje z blatom iz čistilnih naprav, vendar v času revizije še ni bila odobrena.

78

Države članice so Komisiji zagotovile podatke o uporabi blata iz čistilnih naprav, ki se nanašajo na obdobje do konca leta 2012. Ti podatki potrjujejo, da je ponovna uporaba prednostna možnost za tri od štirih obiskanih držav članic (glej sliko 4).

Slika 4

Stanje uporabe blata iz čistilnih naprav dne 31. decembra 2012, izražene v odstotkih skupne količine nastalega blata

Opombe: Na Češkem je bilo leta 2012 približno 32 % blata uporabljenih za proizvodnjo komposta (kategorija „ponovna uporaba: drugo”). Na Slovaškem je bilo leta 2012 63 % blata uporabljenih za proizvodnjo komposta (kategorija „ponovna uporaba na tleh in v kmetijstvu”). V Romuniji kategorija „odstranjevanje: drugo” zajema začasno hranjenje na kraju samem.

Vir: Analiza, ki jo je za podatke, ki so jih Komisiji poslale države članice, opravilo Evropsko računsko sodišče.

Veljavne mejne koncentracije so bile v večini primerov upoštevane

79

V skladu z direktivo o blatu iz čistilnih naprav, ki ureja uporabo blata na tleh na kmetijskih površinah, morajo upravljavci čistilnih naprav spremljati³³ sestavo blata, da zagotovijo upoštevanje mejnih koncentracij, zlasti za težke kovine.

80

Poleg tega lahko nacionalne pravne določbe presegajo predpise iz direktive o blatu iz čistilnih naprav tako, da se vanje vključi več parametrov in strožje meje, v njih pa so lahko tudi določene mejne koncentracije za drugo uporabo kot na tleh na kmetijskih površinah. Analiza nacionalne zakonodaje, ki jo je opravilo Sodišče, kaže, da:

–so bile pri uporabi blata v kmetijstvu v vseh štirih državah članicah meje, ki jih določa nacionalna zakonodaja, pri številnih parametrih strožje od mej iz direktive o blatu iz čistilnih naprav. Vse štiri države članice tudi določajo meje za dodatne parametre, kot je na primer arzen;

–kadar se blato uporablja kot vhodna snov za proizvodnjo komposta, meje za vhodno snov na Češkem in Slovaškem obstajajo v obliki tehničnega standarda;

–so za odlaganje na odlagališčih v Sklepu Sveta³⁴ iz leta 2002 določene mejne vrednosti izcejanja za odpadke, ki so sprejemljive na odlagališčih. Ugotovljeno je bilo, da v skladu s češkimi pravnimi določbami na odlagališčih ni mogoče odlagati biološko razgradljivih odpadkov razen komunalnih odpadkov, tekočih odpadkov in odpadkov, iz katerih se izcejajo tekočine (torej vključno z blatom)³⁵. Na Madžarskem, v Romuniji in na Slovaškem je odlaganje odpadkov na odlagališčih dovoljeno.

81

Ker se lahko blato iz čistilnih naprav uporablja kot vhodna snov za proizvodnjo komposta, je Sodišče analiziralo tudi veljavne pravne določbe za uporabo komposta. Ugotavlja, da se stanje med državami članicami razlikuje, saj zdaj na ravni EU niso določene mejne koncentracije (glej tabelo 10).

Tabela 10

Pravne določbe o mejnih koncentracijah za kompost

Češka
Madžarska
Romunija
Slovaška

da

–kompost na tleh na kmetijskih površinah

–kompost, ki se uporablja za ponovno kultivacijo

–kompost, ki se trži kot gnojilo

da

–kompost, ki se trži kot gnojilo

ni pravil za ponovno kultivacijo ali uporabo na tleh na nekmetijskih površinah
ni
da

–kompost, ki se trži kot gnojilo

ni pravil za ponovno kultivacijo ali uporabo na tleh na nekmetijskih površinah

Vir: Analiza nacionalne zakonodaje, ki jo je opravilo Evropsko računsko sodišče.

82

Sodišče je za preučevanje, ali 28 čistilnih naprav upošteva mejne koncentracije, kot osnovo uporabilo laboratorijske analize, ki so jih opravili upravljavci čistilnih naprav v letu 2012. Preučitev kaže, da so meje, če so obstajale (glej odstavek 80), upoštevale vse čistilne naprave na Češkem, Madžarskem in Slovaškem. V Romuniji je meje upoštevala ena od treh čistilnih naprav (33 %), v kateri so blato uporabljali na tleh na kmetijskih površinah. Analize za drugi dve čistilni napravi niso zajemale vseh parametrov. Šest od sedmih čistilnih naprav (86 %), ki blato pošiljajo na odlagališča, tudi ni spoštovalo meje za suho snov. Poleg tega za tri od sedmih čistilnih naprav (43 %) analize niso zajemale vseh parametrov.

83

To, da ni mej za blato in kompost, lahko pri nekaterih vrstah uporabe (ponovna kultivacija ali uporaba na tleh na nekmetijskih površinah) ogroža kakovost tal in posledično kakovost vode zaradi odtekanja in odvajanja. To, da na ravni EU ni meril za kompost, ki se trži kot gnojilo, pomeni tudi, da ni mogoče zagotoviti enakovrednega varstva okolja po vsej EU. Razen tega je bilo, kot je navedeno v študiji, izvedeni za Komisijo, ugotovljeno, da je slaba kakovost komposta v nekaterih državah glavna ovira za nadaljnji razvoj trga³⁶.

Fotografija 8 – Laboratorijska oprema za izvajanje preizkusov v čistilni napravi (Madžarska – Szeged)

Vir: Evropsko računsko sodišče.

Posodobitev direktive o blatu iz čistilnih naprav odložena, dokler Komisija ne spremeni uredbe o gnojilih

84

Sodišče je v svojem Posebnem poročilu št. 3/2009³⁷ priporočilo, naj Komisija preuči, ali je primeren čas za spremembo direktive o blatu iz čistilnih naprav. Komisija je opravila izčrpno vrednotenje³⁸ več direktiv o toku odpadkov, vključno z direktivo o blatu iz čistilnih naprav, da bi ugotovila, ali regulativni okvir ustreza svojemu namenu. Pri vrednotenju leta 2014 je prišla do zaključka, da direktiva o blatu iz čistilnih naprav vzbuja dvome o tem, ali je v sedanji obliki relevantna, saj standardi in zahteve, ki so bili določeni v tej direktivi, v skoraj 30 letih niso bili nikoli spremenjeni ali posodobljeni. Prišla je tudi do zaključka, da je treba vsako prihodnjo odločitev o pregledu direktive odložiti do sprejetja spremenjene uredbe o gnojilih³⁹.

85

Leta 2010 je bil v naknadnem vrednotenju⁴⁰ uporabnosti sedanje uredbe o gnojilih sprejet zaključek, da bi bilo treba obseg uredbe razširiti ne le na anorganska gnojila, pač pa tudi na organska gnojila in sredstva za izboljšanje tal. Predlagana je bila tudi uvedba zgornjih mej za kontaminante v gnojilih. Komisija v letu 2015 razmišlja o tem, ali naj predlaga spremembo uredbe o gnojilih.

86

Leta 2012 je Skupno raziskovalno središče Komisije predstavilo rezultate vseevropskega pregleda pojavnosti in ravni vsebnosti izbranih spojin v blatu iz čistilnih naprav. Po navedbah v poročilu ni znanstvenih dokazov za uvedbo novih mejnih vrednosti za klasična organska onesnaževala ali za nova onesnaževala, razen perfluoroalkilnih snovi⁴¹.

87

Drugi dokumenti in študije⁴² omenjajo potencialna tveganja v zvezi z mikroplastiko. Mikroplastiko je v čistilnih napravah mogoče do neke mere odstraniti in odstranjeni delci nato končajo v blatu. Kadar se blato uporablja na zemljiščih, se lahko mikroplastika zaradi odtekanja z zemljišč znajde v vodnem okolju.

88

Glede komposta je Sodišče v Posebnem poročilu št. 20/2012⁴³ priporočilo, naj Komisija z državami članicami razvije standarde kakovosti EU zaradi spodbujanja razvoja trga komposta. Skupno raziskovalno središče Komisije je v začetku leta 2014 objavilo tehnični predlog za merila za prenehanje statusa odpadka⁴⁴ za biološko razgradljive odpadke, za katere se uporablja biološka obdelava. Vendar pa je bilo v študiji predlagano, da se blato iz čistilnih naprav izključi kot snov za kompost in pregnito blato. Ni še jasno, ali in kako bodo v predlogu za spremembo uredbe o gnojilih uvedena predlagana merila in ali bo uveden mehanizem za postopno vključevanje kategorij, ki niso zajete v tehnični predlog, kot je blato iz čistilnih naprav.

Finančna vzdržnost komunalnih čistilnih naprav, ki jih sofinancira EU

89

Ključni element za zagotavljanje finančne vzdržnosti storitev za oskrbo z vodo je povračilo stroškov. Finančna vzdržnost je zagotovljena, ko prihodki od zagotavljanja storitev zadoščajo za kritje operativnih stroškov in stroškov vzdrževanja ter za povračilo stroškov kapitala, in tako omogočajo obnovo naložb. Okvirna direktiva o vodah (člen 9) je od držav članic zahtevala, da do leta 2010 zagotovijo ustrezen prispevek različnih rab vode k povračilu stroškov storitev za oskrbo z vodo. Prispevek uporabnikov storitev za odpadno vodo k povračilu stroškov se pridobi z zaračunavanjem za odpadno vodo (tarifa). Poleg tega načelo onesnaževalec plača⁴⁵ pomeni, da so onesnaževalci (v tem primeru tisti, ki odvajajo odpadno vodo, kot so gospodinjstva in industrijski obrati) odgovorni za onesnaženost, ki so jo povzročili, zato bi morali nositi stroške zmanjševanja te onesnaženosti (v tem primeru s čiščenjem odpadne vode).

90

Ker voda ni kot ostali tržni proizvodi, se tarife izračunajo na podlagi mehanizmov določanja cen, ki so običajno določeni v nacionalni zakonodaji.

91

Pri določanju tarife za odpadno vodo lahko države članice v prizadevanju, da bi storitve oskrbe z vodo ostale cenovno dostopne, upoštevajo socialne, okoljske in gospodarske učinke⁴⁶. V smernicah Komisije⁴⁷ so kot na splošno sprejeto razmerje cenovne dostopnosti navedeni 4 % dohodkov gospodinjstva, torej lahko skupni račun za vodo (pitna voda in odpadna voda) znaša 4 % dohodka gospodinjstva.

92

Za programski obdobji 2000–2006 in 2007–2013 so smernice Komisije⁴⁸ zahtevale, da tarife za vodo pokrijejo vsaj operativne stroške in stroške vzdrževanja ter znaten del stroškov amortizacije sredstev. Amortizacija lahko šteje za približek stroškov, potrebnih za obnovo infrastrukture v prihodnosti.

93

Za programsko obdobje 2014–2020 je spoštovanje načela povračila stroškov postalo obvezno zaradi potrebe, da se izpolni predhodna pogojenost. Zato je pogoj za odobritev operativnih programov za obdobje 2014–2020 to, da obstaja ustrezni prispevek različnih uporab vode k povračilu stroškov storitev za oskrbo z vodo. Vendar pa se o opredelitvi „ustreznega” prispevka odločajo države članice.

94

Sodišče je preučilo, ali:

–je tarifa za odpadno vodo pokrivala stroške amortizacije, operativne stroške in stroške vzdrževanja sredstev;

–obstajajo možnosti za povečanje tarife za odpadno vodo, če operativni stroški in stroški vzdrževanja niso bili dovolj pokriti;

–so lastniki infrastrukture zbrali zadostne finančne rezerve za zamenjavo/obnovo infrastrukture ob koncu njene ekonomske življenjske dobe.

Tarife za odpadno vodo, zaračunane uporabnikom, so omogočale polno povračilo stroškov samo v 11 % primerov

95

Sodišče je analiziralo določanje tarif za vodo za leto 2012 za 28 preučenih čistilnih naprav. Stroškovne komponente, zajete v tarifo, je primerjalo s finančnimi podatki upravljavcev čistilnih naprav in lastnikov infrastrukture. Ugotovilo je, da so bili stroški v celoti povrnjeni samo v treh primerih (11 %). V preostalih 89 % primerov je bilo povračilo stroškov le delno.

96

Sodišče ugotavlja, da v treh državah članicah obstajajo posebne pravne določbe, ki omejujejo stopnjo povračila stroškov:

–na Češkem⁴⁹ in Slovaškem⁵⁰ so v celoti ali delno izključeni stroški amortizacije za tisti del sredstev, ki se financira z nepovratnimi sredstvi (EU ali nacionalnimi);

–na Madžarskem je bilo leta 2013 uvedeno zmanjšanje tarif za vodo⁵¹, na Slovaškem pa obstajajo omejitve za povečanja tarif⁵².

97

Glede na to stanje Sodišče meni tudi, da morda obstaja tveganje, da upravljavci čistilnih naprav ne bodo izvedli potrebnega vzdrževanja, da bi ohranili kratkoročno dobičkonosnost, kar pa bi lahko prispevalo k zmanjšanju operativne vzdržnosti čistilnih naprav. Ocenjevanje, ali so stroški za vzdrževanje v letu 2012 ustrezali dejanskim potrebam po vzdrževanju, ni sodilo v obseg te revizije.

98

Dodaten element, ki lahko vpliva na določanje tarif, je način določanja zneska nepovratnih sredstev EU za infrastrukturni projekt. Nepovratna sredstva EU so upravičena samo, če prihodki, ki jih ustvari projekt, ne zadoščajo za kritje naložbenih in operativnih stroškov. To vrzel v sredstvih (tj. razliko med diskontiranimi naložbenimi stroški in diskontiranimi neto prihodki), ki jo je treba oceniti na podlagi analize stroškov in koristi, je nato mogoče financirati iz javnih sredstev (vključno z nepovratnimi sredstvi EU). Ta pristop ima nespodbudne učinke na uporabo načela povračila stroškov, saj torej višji prihodki iz dejavnosti v zvezi z odpadno vodo (tj. višje tarife) pomenijo manj nepovratnih sredstev, ki jih lahko pričakuje vlagatelj.

99

Za razliko od prejšnjih programskih obdobij prosilcem za nepovratna sredstva EU v programskem obdobju 2014–2020 ni nujno⁵³ treba izvesti analize stroškov in koristi njihovega projekta, da bi ocenili vrzel v sredstvih. Namesto tega je mogoče uporabiti pavšalno stopnjo odstotka neto prihodkov, ki je v uredbi določena na 25 %⁵⁴. Vrzel v sredstvih bo torej 75 %, ne glede na prihodke, ki jih ustvari projekt. Z drugimi besedami, če je tarifa takšna, da ustvarjeni prihodek pokriva več kot 25 % stroškov, se zato nepovratna sredstva ne bodo ustrezno zmanjšala.

V 92 % primerov, v katerih so bili stroški le delno povrnjeni, so bile tarife za odpadno vodo pod ravnijo cenovne dostopnosti, ki jo je navedla Komisija

100

Povprečne tarife za odpadno vodo v letu 2012 v štirih obiskanih državah članicah so navedene na sliki 5.

101

V 23 od 25 primerov (92 %), v katerih ni bilo doseženo polno povračilo stroškov, so bile skupne pristojbine, ki so jih uporabniki plačevali za pitno vodo in storitve za odpadno vodo, pod ravnijo cenovne dostopnosti 4 % dohodkov gospodinjstva, ki jo je navedla Komisija. Od tega je bila v sedmih primerih (30 %) tarifa za odpadno vodo nižja od povprečne nacionalne tarife za odpadno vodo.

Slika 5

Povprečne tarife za odpadno vodo leta 2012

Opomba: Tarife so bile pretvorjene v EUR po naslednjem menjalnem tečaju: 1 EUR za 291,86 HUF, za 25 CZK in za 4,45 RON.

Vir: Podatki nacionalnih statističnih uradov Češke in Madžarske, slovaškega inštituta za raziskave vode in romunskih organov.

Finančne rezerve ne zadoščajo za zagotovitev obnove infrastrukture

102

Obnovo infrastrukture mora običajno zagotavljati njen lastnik⁵⁵. V 12 od 28 pregledanih čistilnih naprav (43 %) so lastniki ustvarili rezerve⁵⁶ za financiranje take obnove. Stanje se je razlikovalo (glej tabelo 11) glede na organizacijsko strukturo, ki je bila izbrana za upravljanje storitev za odpadno vodo. Če je lastnik občina in ni nobene pravne zahteve za zagotovitev ločenega računovodstva za upravljanje infrastrukture, povezane z vodo, so prihodki in odhodki iz te dejavnosti pomešani s prihodki in odhodki iz drugih dejavnosti občine.

103

Celo kadar so bile rezerve ustvarjene ali kadar so bila sredstva evidentirana ločeno, pri preučenih čistilnih napravah to zaradi vrste vzpostavljene tarifne politike ne bo zadoščalo za zagotovitev prihodnje obnove infrastrukture (glej odstavka 95 in 96).

104

Glede finančnega stanja upravljavskih podjetij pravne določbe o določanju tarif za vodo (takšnih določb na Madžarskem ni) omogočajo vključitev dobička⁵⁷, kar je predpogoj za zbiranje rezerv. Ves ali večina kapitala 26 upravljavskih podjetij (93 %) je v javni lasti, običajno v lasti občin, ki so lastnice infrastrukture.

105

V skoraj vseh primerih so lahko upravljavska podjetja, ki pogosto upravljajo tudi čistilne naprave za pitno vodo in več kot eno čistilno napravo, ustvarila nekaj finančnih rezerv. Ta sredstva bi lahko prispevala k obnovi infrastrukture, če lastniki upravljavskih podjetij ne bodo umaknili rezerv in jih namenili za druge potrebe kot upravljanje vode. Dejansko je devet od 28 upravljavskih podjetij (32 %) v obdobju od 2010 do 2012 izplačevalo dividende.

Tabela 11

Stanje glede finančnih rezerv, ki so jih ustvarili lastniki infrastrukture

Lastnik je občina (ali skupina občin)
Lastnik je podjetje, ki ga je ustanovila občina (ali skupina občin)

podjetje ne upravlja čistilne naprave
podjetje upravlja tudi čistilno napravo

19 primerov (68 %)
4 primeri (14 %)
5 primerov (18 %)

Ustvarjene rezerve
16 % da
84 % ni navedeno ali jih ni
da
da
(glej odstavek 105)

Zadostne rezerve
ne
ne
ne

13Za individualni sistem lahko na primer šteje greznica.

14Območja, ki so opredeljena kot občutljiva na podlagi meril iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode (glej glosar).

15Celotni dušik pomeni vsoto skupnega Kjeldahlovega dušika (organski dušik (N) in amoniakov dušik (NH₃)), nitratnega dušika (NO₃) in nitritnega dušika (NO₂).

16Podatki, zagotovljeni leta 2014, ki kažejo stanje na referenčni datum 31. decembra 2012 za Češko, Romunijo in Slovaško ter 31. decembra 2011 za Madžarsko.

17Pri pregledu pravne skladnosti se uporablja hierarhični pristop, kar pomeni, da neskladnosti z obveznostmi zbiranja (člen 3 direktive) zajemajo neskladnost z obveznostjo zagotavljanja čiščenja (člen 4 in, kadar je ustrezno, člen 5), celo če standardi kakovosti iztoka ustrezajo zahtevam iz direktive. Podobno za aglomeracijo, ki ne dosega standardov kakovosti za sekundarno čiščenje, ni mogoče šteti, da izpolnjuje zahteve iz člena 5 (strožje čiščenje).

18Zadnje objavljeno poročilo: Sedmo poročilo o izvajanju direktive o čiščenju komunalne odpadne vode, COM(2013) 574 final z dne 7. avgusta 2013.

19Za Romunijo se na referenčni datum 31. decembra 2009 še ni iztekel noben od njenih vmesnih rokov, zato še ni bil čas za ugotavljanje neskladnosti. Vendar pa glede na stanje na dan 31. decembra 2012 (glej tabelo 3) Romunija leta 2010 ni upoštevala svojega prvega roka.

20Člen 93 Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 z dne 11. julija 2006 o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1260/1999 (UL L 210, 31.7.2006, str. 25).

21Razmerje med količino odpadne vode in količino deževnice.

22Tok, ki bi ga morala biti čistilna naprava sposobna očistiti v obdobju suhega vremena, torej ko ni dežja.

23Z izjemo laboratorijev in subjektov na medicinskem in veterinarskem področju.

24Ta ustreza izpuščeni količini, ki presega dogovorjeno količino (količina, pomnožena s koncentracijo, ki je izražena na primer v mg/l).

25V pogodbah je običajno določeno standardno obdobje (od pet dni do 30 dni, odvisno od pogodbe) za primer, če ni mogoče določiti natančnega obdobja, v katerem so bile mejne koncentracije presežene.

26Primerjava med obremenitvijo zaradi onesnaževanja (izraženo v PE), ki je bila v letu dni dejansko očiščena, in obremenitvijo zaradi onesnaževanja, ki jo naprava lahko očisti (glej Prilogo II, stolpec „zasnovana zmogljivost v PE”).

27Dotok lahko poleg odpadne vode zajema tudi čisto vodo (tj. deževnico in podtalnico, ki ju ni treba čistiti), zato je bil delež čiste vode upoštevan pri vrednotenju izkoriščenosti zmogljivosti.

28Vsota naslednjih stroškov: stroškov dela, stroškov materialov (vključno s stroški za kemikalije), stroškov energije, stroškov prevoza in odstranjevanja blata ter drugih stroškov. V kategoriji „drugih stroškov” so bili upoštevani le stroški vzdrževanja, oddanega v podizvajanje, in stroški laboratorijskih analiz, oddanih v podizvajanje. Stroški amortizacije na primer niso bili vključeni.

29Tehnično poročilo št. 5/2014 „Smotrnost služb za oskrbo z vodo poleg spoštovanja predpisov”.

30Direktiva 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv (UL L 312, 22.11.2008, str. 3).

31Hierarhija ravnanja z odpadki iz člena 4 Direktive 2008/98/ES.

32Blato, nastalo v čistilnih napravah, preučenih v štirih državah članicah, predstavlja naslednji delež celotnega nastalega blata v državi članici: 0,78 % na Češkem, 45 % na Madžarskem, 52 % v Romuniji in 10 % na Slovaškem.

33V členu 9 in Prilogi II k Direktivi 86/278/EGS so opredeljeni parametri, mejne koncentracije in letno število vzorcev, za katere je treba opraviti laboratorijske analize.

34Odločba Sveta 2003/33/ES z dne 19. decembra 2002 o določitvi meril in postopkov za sprejemanje odpadkov na odlagališčih na podlagi člena 16 in Priloge II k Direktivi 1999/31/ES (UL L 11, 16.1.2003, str. 27).

35Vyhláška 294/2005 Sb (odlok 294/2005 Sb).

36Assessment of feasibility of setting bio-waste recycling targets in the EU, including subsidiarity aspects, končno poročilo z dne 31.marca 2011, ki ga je na podlagi okvirne pogodbe ENV.G.4/FRA/2008/0112, pripravil VITO – Vision on Technology v sodelovanju z Bio Intelligence Service in ARCADIS.

37Posebno poročilo št. 3/2009 – Uspešnost porabe iz strukturnih ukrepov za čiščenje odpadne vode za programski obdobji 1994–1999 in 2000–2006 (http://eca.europa.eu).

38SWD(2014) 209 final z dne 2. julija 2014 – Naknadno vrednotenje petih direktiv o toku odpadkov.

39Uredba (ES) št. 2003/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o gnojilih (UL L 304, 21.11.2003, str. 1).

40Končno poročilo Evaluation of Regulation (EC) 2003/2003 relating to fertilisers iz novembra 2010, ki ga je za Komisijo pripravil Centre for Strategy and Evaluation Services.

41Strupene sintetične kemikalije.

42Glej na primer: (1) pilotno študijo, ki jo je izvedel Alfred-Wegener-Institut, sporočilo za javnost z dne 30. 10. 2014 (www.awi.de) in (2) Paper on potential risk of microplastics in the fresh water environment, objavljen 29. 9. 2013 na www.stowa.nl (Stichting Toegepast Onderzoek Waterbeheer).

43Posebno poročilo št. 20/2012 – Ali financiranje projektov za izgradnjo objektov za gospodarjenje s komunalnimi odpadki v okviru strukturnih ukrepov uspešno pomaga državam članicam pri doseganju ciljev politike EU glede gospodarjenja z odpadki? (http://eca.europa.eu).

44Merila, ki jih morajo nekateri določeni odpadki izpolnjevati, da prenehajo biti odpadek.

45Člen 191(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije (konsolidirana različica).

46Člen 9 okvirne direktive o vodah.

47Novo programsko obdobje 2007–2013: Smernice glede metodologije za izvedbo analize stroškov in koristi, delovni dokument 4, 08/2006.

48Novo programsko obdobje 2000–2006: Tehnični dokument 1 – Uporaba načela onesnaževalec plača – diferenciranje stopenj pomoči Skupnosti za strukturne sklade, Kohezijski sklad in infrastrukturne ukrepe ISPA (6. december 1999). Za programsko obdobje 2007–2013 glej prejšnjo opombo.

49Za projekte, ki jih sofinancira EU, bi bilo treba povečati cene odpadne vode, dokler ni zagotovljena polna amortizacija, vendar ob upoštevanju ravni cenovne dostopnosti (ki je določena na 2 % dohodka gospodinjstva).

50Amortizacija tistega dela sredstev, ki je bil pridobljen z nepovratnimi sredstvi pred letom 2011, ni vključena v izračun tarif, vendar je zaradi odloka iz leta 2011 amortizacijo vseh sredstev, pridobljenih po letu 2011, mogoče upoštevati z najvišjo dovoljeno stopnjo 2 % (kar ustreza življenjski dobi 50 let). Dejansko je Komisija „velike projekte” v okviru programskega obdobja 2007–2013 odobrila šele, ko je bil sprejet odlok iz leta 2011, saj je menila, da pri prejšnjih pravnih določbah vzdržnost ni bila zagotovljena.

51Na Madžarskem je bila določitev tarif za odpadno vodo do leta 2011 v pristojnosti občin. V spremenjenih pravnih določbah je bilo določeno, da je tarife za leto 2012 mogoče povečati za največ 4,2 % v primerjavi s tarifami iz leta 2011. Tarife iz leta 2013 (prva polovica leta) naj bi bile enake tarifam iz leta 2012, tarife za drugo polovico leta 2013 in za leto 2014 pa niso smele biti višje od 90 % tarif iz leta 2012.

52Tarifa iz leta 2014 bo veljala za leti 2015 in 2016, razen če se zahteva prilagoditev cen, ki je utemeljena z bistveno spremembo gospodarskih parametrov.

53Za „velike projekte”, ki jih mora odobriti Komisija (glej odstavek 10), se bo obveznost ohranila. V programskem obdobju 2014–2020 so to projekti, pri katerih skupni upravičeni stroški presegajo 50 milijonov EUR.

54Člen 61(3) in Priloga V k Uredbi (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. Decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

55Če sta lastnik in upravljavec infrastrukture različna subjekta, prejme dohodek za očiščeno odpadno vodo upravljavec. Iz tega dohodka mora kriti operativne stroške in stroške vzdrževanja ter najemnino, ki jo dolguje lastniku infrastrukture. Najemnina, določena v najemni pogodbi, bi morala pokrivati amortizacijo in druge stroške, ki jih ima lastnik.

56V bilanci stanja so evidentirane kot rezerve in/ali zadržani dobiček.

57Na Češkem obstaja določba, da bi moral biti dobiček razumen. Leta 2013 je bila zakonsko določena formula za izračun razumnega dobička. Na Slovaškem je dobiček omejen na določen znesek na m³.

Zaključki in priporočila

106

Poraba iz Evropskega sklada za regionalni razvoj/Kohezijskega sklada za komunalne čistilne naprave v programskih obdobjih 2000–2006 in 2007–2013 je imela odločilno vlogo pri napredku držav članic pri izpolnjevanju zahtev iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode. Vendar so bile za vse štiri države članice, zajete v to poročilo, opažene zamude in črpanje sredstev EU je bilo počasno. Skoraj vse sofinancirane komunalne čistilne naprave so ustrezno čistile odpadno vodo, vendar Sodišče meni, da jih je približno tretjina prevelikih. V večini obiskanih držav članic so bile nacionalne zahteve v zvezi z iztokom pogosto strožje od pravil iz direktive, kar kaže, da je morda treba pregledati direktivo. Sodišče je odkrilo tudi slabosti v zvezi z obvladovanjem preplavljanja in ravnanjem z blatom. In nazadnje, tarife za odpadno vodo so pogosto prenizke, da bi zagotovile finančno vzdržnost sofinancirane infrastrukture.

Upoštevanje rokov iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode

107

Vse štiri države članice, ki jih zajema to poročilo, so dosegle pomemben napredek pri izpolnjevanju zahtev iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode, vendar so v njih nastale zamude na specifičnih področjih:

–roki za zbiranje odpadne vode v aglomeracijah s PE nad 2 000 (za katere veljajo zahteve v zvezi z iztokom) so bili upoštevani v vseh štirih zajetih državah članicah, razen v Romuniji, ki pri vmesnih rokih nekoliko zaostaja za časovnim načrtom. Pravne določbe za zagotovitev povezave gospodinjstev na obstoječa kanalizacijska omrežja so vzpostavljene v vseh štirih državah članicah. Vendar pa imajo zadevni nacionalni organi težave z uspešnim uveljavljanjem teh obveznosti, ker so določbe ohlapne;

–nobena od obiskanih držav članic ni upoštevala rokov za čiščenje odpadne vode v aglomeracijah s PE nad 2 000. Sodišče je tudi ugotovilo, da se je število takšnih aglomeracij v nekaterih zajetih državah članicah bistveno zmanjšalo. Posledično je moralo manj aglomeracij izpolnjevati zahteve iz direktive;

–za aglomeracije s PE pod 2 000, za katere se prav tako porabljajo sredstva EU, ima Komisija na voljo samo delne informacije, saj ni vzpostavljeno specifično poročanje, informacije, ki jih v načrtih upravljanja povodij zagotovijo države članice, pa so nepopolne.

108

Komisija zdaj spremlja stanje skladnosti z direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode v treh od štirih držav članic, ki so zajete v to poročilo. Analiza Sodišča kaže, da je to dolgotrajen proces: običajno imajo države članice na voljo približno 18 mesecev (in v nekaterih primerih 30 mesecev), da o podatkih poročajo Komisiji, Komisija pa še 18 mesecev, da konča svojo analizo in poročanje.

Priporočilo 1

Komisija naj:

(a)zahteva, naj aglomeracije s PE pod 2 000, ki imajo zagotovljene kanalizacijske sisteme, poročajo o tem, ali je čiščenje odpadne vode glede na zahteve iz člena 7 direktive o čiščenju komunalne odpadne vode primerno, če ni primerno, pa tudi o tem, ali so bili v načrte upravljanja povodij vključeni ustrezni ukrepi;

(b)preveri poročanje držav članic o številu aglomeracij s PE nad in pod 2 000, kadar so nastale bistvene spremembe, zlasti med različnimi kategorijami. To preverjanje bi bilo mogoče vključiti v proces nadaljnjega spremljanja, ki ga Komisija izvaja za države članice;

(c)spodbudi države članice, naj oblikujejo jasne pravne obveznosti za gospodinjstva glede priključitve na obstoječa kanalizacijska omrežja. Informacije o stopnji priključenosti gospodinjstev bi morale biti del rednega poročanja;

(d)skrajša čas, potreben za oceno skladnosti z direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode, tako da od držav članic zahteva, naj sporočijo podatke v šestih mesecih (v skladu s členom 15 direktive) od datuma, za katerega želi Komisija ugotoviti stanje izvajanja (referenčni datum). Komisija naj si prizadeva tudi za skrajšanje svojega časa poročanja;

(e)razišče podobne težave z dolgotrajnimi obdobji poročanja v okviru drugih direktiv, povezanih z okoljem.

Uporaba sredstev EU, ki so na voljo v programskem obdobju 2007–2013

109

Države članice so projekte na področju čiščenja odpadne vode, ki jih sofinancira EU, v programskem obdobju 2007–2013 odobrile in izvajale z znatnimi zamudami. Zato obstaja tveganje izgube razpoložljivih sredstev EU in se lahko pojavi potreba, da države članice dajo na voljo druga sredstva (nacionalna ali zasebna), da se zagotovi dokončanje številnih projektov.

110

Ocene držav članic o preostalih sredstvih, potrebnih za dokončanje projektov, ki morajo izpolnjevati zahteve iz direktive, vsaj v dveh od štirih držav članic presegajo odobrena proračunska sredstva, ki so na voljo v okviru operativnih programov za okolje za obdobje 2014–2020.

Priporočilo 2

Komisija naj:

(a)od držav članic zahteva, da predložijo posodobljene informacije o finančnih zneskih, ki jih bodo morale zbrati, da bi zagotovile, da se v aglomeracijah s PE nad 2 000 in s PE pod 2 000, ki imajo zagotovljene kanalizacijske sisteme, upoštevajo roki za izvajanje, določeni v direktivi o čiščenju komunalne odpadne vode;

(b)od držav članic zahteva, da zagotovijo, da bodo aglomeracije, ki ne izpolnjujejo zahtev iz direktive, izvedle projekte, potrebne za zagotovitev skladnosti.

Uspešnost komunalnih čistilnih naprav, ki jih sofinancira EU

Smotrnost komunalnih čistilnih naprav

111

Pri iztoku iz vseh komunalnih čistilnih naprav so bile upoštevane mejne koncentracije iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode, kjer je bilo ustrezno. V dveh državah članicah rok za uporabo še ni potekel ali pa mejne vrednosti niso veljale na ravni posamezne naprave. 89 % čistilnih naprav je spoštovalo meje, določene v njihovih dovoljenjih. Sodišče je tudi ugotovilo, da te meje temeljijo na nacionalni zakonodaji in/ali dovoljenjih za čistilne naprave, ki v nekaterih primerih določijo meje, strožje od mej iz direktive.

112

Za preplavljanje, do katerega pride v obdobjih močnega deževja in ki vpliva na kakovost vode v sprejemnem vodnem telesu, pa na splošno primanjkuje informacij o njegovi količini in parametrih kakovosti vode. Sodišče ugotavlja, da je Komisija pred kratkim začela študijo na to temo.

113

V večini primerov (89 %) so upravljavci čistilnih naprav na podlagi vzorca pregledali upoštevanje mejnih koncentracij za odpadno vodo, izpuščeno iz industrijskih obratov. Na Slovaškem pa upravljavci čistilnih naprav rezultatov svojih pregledov (ki so lahko izvedeni tudi samo enkrat letno) niso dopolnjevali z zahtevo, da morajo prejeti tudi rezultate samopregledov, ki so jih izvedli industrijski obrati sami.

114

Približno tretjina preučenih komunalnih čistilnih naprav je prevelikih in nekatere čistijo prevelik delež podtalnice. To je zaradi slabosti v zasnovi čistilnih naprav (kot so nerealistične predpostavke o potrebi gospodinjstev in industrije po čiščenju odpadne vode) in sprememb populacije po začetku gradnje.

115

Znatne razlike v operativnih stroških čistilnih naprav (zlasti v zvezi z energijo ter prevozom in odstranjevanjem blata iz čistilnih naprav) pomenijo, da obstajajo možnosti za zmanjšanje teh stroškov.

Priporočilo 3

Komisija naj:

(a)oceni ustreznost mejnih koncentracij iz direktive ob upoštevanju tehnoloških izboljšav, nastalih po sprejetju direktive o čiščenju komunalne odpadne vode leta 1991;

(b)oceni, ali imajo pravila o številu in pogostosti pregledov, ki jih morajo opraviti nacionalni okoljski inšpekcijski organi, in globah, ki jih plačajo industrijski obrati, ki ne upoštevajo mejnih koncentracij, dovolj odvračilnega učinka v skladu s sporočilom Komisije iz leta 2012⁵⁸;

(c)oceni potrebo po tem, da se od držav članic zahteva obvezno merjenje preplavljanja in določitev pravil o dovoljenem številu in kakovosti takšnih preplavljanj;

(d)ne odobri „velikih projektov” in od držav članic zahteva, da ne odobrijo projektov v okviru operativnega programa, razen če so pri zasnovi velikosti čistilnih naprav upoštevane možnosti za zmanjšanje pronicanja podtalnice: stroški naložbe v vodotesnost kanalizacijskega omrežja so lahko nižji od stroškov naložbe v čistilno napravo z večjo zmogljivostjo;

(e)spodbuja države članice k raziskovanju in razširjanju informacij o možnostih za prihranke pri stroških, na primer z uporabo potenciala blata iz čistilnih naprav za proizvodnjo energije ali z uporabo blata iz čistilnih naprav kot dragocene surovine za pridobivanje fosforja. To lahko zajema tudi, da se od upravljavcev čistilnih naprav zahteva sodelovanje v referenčnem primerjanju, da se ugotovi, v katerih čistilnih napravah je mogoče povečati stroškovno učinkovitost, in opredelijo stroškovni elementi, na katere se je treba osredotočiti.

Uporaba blata, ki nastaja v komunalnih čistilnih napravah

116

V treh od štirih zajetih držav članic ima prednost ponovna uporaba blata iz čistilnih naprav, toda v Romuniji se večina blata odlaga na odlagališčih ali hrani na kraju samem, kar dolgoročno ni vzdržno.

117

Kadar se blato uporablja na tleh na kmetijskih površinah ali odlaga na odlagališčih, so na ravni EU določene mejne koncentracije za nekatere snovi, kot so težke kovine. Za te vrste uporabe je bilo za spremljanje, ki ga izvajajo države članice, na splošno ugotovljeno, da je ustrezno, z izjemami v Romuniji. Pri drugih vrstah uporabe (kot sta uporaba blata kot vhodne snovi za proizvodnjo komposta ali uporabo na tleh na nekmetijskih površinah) je stanje drugačno. Pri njih na ravni EU niso določene zahteve za varstvo okolja. Sodišče ugotavlja, da Komisija meni, da je direktiva o blatu iz čistilnih naprav v tem pogledu zastarela, vendar namerava najprej posodobiti uredbo o gnojilih.

Priporočilo 4

Komisija naj:

(a)izvrši končna plačila za „velike projekte”, odobrene v okviru operativnega programa, pod pogojem, da obstaja primerna rešitev za ponovno uporabo blata iz čistilnih naprav, in od držav članic zahteva, naj uporabijo podoben pristop za projekte, odobrene na njihovi ravni. To bi bilo mogoče storiti tako, da se v sporazume o dodelitvi nepovratnih sredstev za programsko obdobje 2014–2020 vključi posebna klavzula;

(b)na podlagi pregleda primernosti zajetih onesnaževal in mejnih koncentracij predlaga prilagoditev direktive o blatu iz čistilnih naprav ali katere koli direktive ali uredbe o vprašanjih, povezanih z odpadno vodo ali kakovostjo tal, ter od držav članic zahteva, naj zagotovijo zanesljivo spremljanje onesnaževal za vsako vrsto ponovne uporabe blata.

Finančna vzdržnost komunalnih čistilnih naprav, ki jih sofinancira EU

118

Tarife za odpadno vodo, zaračunane gospodinjstvom in industriji, so bile pri 89 % čistilnih naprav prenizke, da bi omogočale obnovo infrastrukture ob koncu njene pričakovane ekonomske življenjske dobe. V večini primerov so tarife še vedno bistveno pod ravnijo cenovne dostopnosti v višini 4 % dohodkov gospodinjstva. Takšno stanje je deloma nastalo zaradi nacionalnih pravnih določb: v dveh državah članicah pri določanju tarif ni mogoče v celoti upoštevati stroškov amortizacije, v dveh državah članicah pa obstajajo zgornje meje za letna povečanja tarif. Kadar se stroški ne povrnejo v celoti od uporabnikov storitev za odpadno vodo, bodo za nepokrit del morali plačati drugi, običajno širša javnost s plačilom davkov. Poleg tega lahko zato upravljavci čistilnih naprav zmanjšajo tekoče vzdrževanje, kar bo skrajšalo ekonomsko življenjsko dobo sredstev in/ali poslabšalo kakovost čiščenja odpadne vode.

119

V dveh tretjinah primerov, ki jih je preučilo Sodišče, ni nobenih informacij o tem, ali so lastniki infrastrukture ustvarili zadostne finančne rezerve za vzdrževanje in nazadnje obnovo infrastrukture za vodo in odpadno vodo. Tako je zaradi zamenljivosti sredstev, kadar je lastnik občina. Na ravni upravljavcev čistilnih naprav se nekaj rezerv ustvari z akumuliranim dobičkom.

Priporočilo 5

Komisija naj:

(a)spodbuja države članice k izvajanju odgovorne tarifne politike za odpadno vodo in po potrebi prilagoditvi pravnih določb na področju določanja cen vode, da tarife ne bi mogle biti nižje od splošno sprejetega razmerja cenovne dostopnosti v višini 4 %;

(b)spodbuja države članice, da poskrbijo, da javni lastniki, kot so občine, zagotovijo razpoložljivost dovolj sredstev za potrebno vzdrževanje in obnovo infrastrukture za odpadno vodo.

To poročilo je sprejel senat II, ki ga vodi g. Henri GRETHEN, član Evropskega računskega sodišča, v Luxembourgu na zasedanju 10. Junija 2015.

Za Računsko sodišče

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
Predsednik

58COM(2012) 95 final, Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Boljše zagotavljanje koristi okoljskih ukrepov EU: krepitev zaupanja z boljšim znanjem in odzivnostjo.

Priloge

Priloga I

Okolje čiščenja komunalne odpadne vode

Vir: Evropsko računsko sodišče.

Priloga II

Seznam preučenih čistilnih naprav

Država članica
Kraj
Zasnovana zmogljivost v PE
Skupni odhodki¹
(v EUR)
Skupna nepovratna sredstva EU
(v EUR)
Stopnja nepovratnih sredstev kot odstotek skupnih odhodkov

Češka

Bludov
4 115
38 312 039,31
26 818 427,32
70 %

Zubri
47 000
43 395 472,68
29 508 921,03
68 %

Bzenec
22 607
27 294 593,37
17 732 842,00
65 %

Blansko
29 376
27 294 593,37
17 732 842,00
65 %

Madžarska

Szeged
230 000
94 637 207,86
33 325 000,00
35 %

Zalaeger-Szeg
180 000
48 350 946,27
36 263 208,96
75 %

Györ
375 000
17 560 130,00
7 250 000,00
41 %

Dunakeszi
82 500
2 954 395,00²
(914 976 000 HUF)
1 942 002,00²
(601 438 000 HUF)
66 %

Budimpešta
1 600 000
438 526 042,48
278 661 500,00
64 %

Debrecen
675 000
87 304 362,28
50 636 530,12
58 %

Sopron
165 000
18 594 829,58
9 297 414,79
50 %

Romunija

Braila
247 700
43 984 313,64
32 988 235,23
75 %

Bukarešta Glina
1 654 110
105 765 515,60
68 747 585,14
65 %

Buzau
235 000
26 964 178,91
19 953 492,39
74 %

Konstanca sever
308 125
69 251 771,60
49 669 303,00
72 %

Craiova
385 000
71 894 883,75
52 783 500,00
73 %

Galati
360 000
72 053 837,40
42 000 000,00
58 %

Iasi
933 300
45 550 042,28
34 162 531,71
75 %

Oradea
250 000
18 570 208,73
12 999 145,77
70 %

Pitesti
320 000
46 879 803,82
31 312 500,00
67 %

Ramnicu Valcea
130 000
28 119 004,10
21 089 253,08
75 %

Satu Mare
180 000
31 789 308,31
22 570 408,90
71 %

Tmisoara
440 000
41 187 160,13
29 242 884,13
71 %

Slovaška

Trencin
30 000
7 935 751,09
3 967 875,55
50 %

Povazska Bystrica
45 000
12 299 508,09
6 149 754,04
50 %

Trnava
211 700
29 711 033,08
10 193 516,00
34 %

Vranov
34 900
51 823 026,31
34 020 640,00
66 %

Presov
91 275
65 699 239,14
40 566 608,00
62 %

1Nekateri projekti so zajemali več podprojektov (na primer posodabljanje čistilnih naprav na več krajih in gradnja kanalizacijskih omrežij na več krajih), zato se skupni odhodki nanašajo na projekt kot celoto, ne samo na preučeno čistilno napravo.

2Znesek v HUF je pretvorjen v EUR po naslednjem menjalnem tečaju: 1 EUR za 309,7 HUF (povprečje v letu 2014).

Priloga III

Roki za izvajanje direktive o čiščenju komunalne odpadne vode

Država članica
Vmesni ciljni datumi, s katerimi je treba zagotoviti skladnost
Končni rok za prehodno obdobje

Češka
1. maj 2004 – za 18 aglomeracij > 10 000 PE
31. december 2006 - 36 aglomeracij
31. december 2010

Madžarska
31. december 2008 – za aglomeracije na občutljivih območjih s PE > 10 000
31. december 2010 – za aglomeracije na običajnih območjih s PE > 15 000

31. december 2015
31. december 2008 – za biološko razgradljivo tehnološko odpadno vodo iz čistilnih naprav, ki spadajo v industrijske sektorje iz Priloge III k direktivi

Leta 2009 se je Madžarska zavezala, da bo zahteve iz člena 5(4) direktive začela izpolnjevati do leta 2018.

Romunija
Kanalizacijski sistemi
31. december 2010 – 61 % bremena v PE
31. december 2013 – 69 % bremena v PE
31. december 2015 – 80 % bremena v PE
31. december 2013 – vse aglomeracije > 10 000 PE
31. december 2018

Sekundarno čiščenje ali ustreznica (ali strožje čiščenje za občutljiva območja)
31. december 2010 – 51 % bremena v PE
31. december 2013 – 61 % bremena v PE
31. december 2015 – 77 % bremena v PE
31. december 2015 – vse aglomeracije > 10 000 PE

Slovaška
31. december 2004 – za 83 % skupnega biološko razgradljivega bremena
31. december 2008 – za 91 % skupnega biološko razgradljivega bremena
31. december 2010 – vse aglomeracije > 10 000 PE
31. december 2012 – za 97 % skupnega biološko razgradljivega bremena
31. december 2015

Odgovori Komisije

Povzetek

III

Komisija trenutno ne namerava okrepiti prizadevanj glede poročanja v okviru Direktive 91/271/EGS o čiščenju komunalne odpadne vode (v nadaljnjem besedilu: direktiva o čiščenju komunalne odpadne vode) v zvezi z aglomeracijami s PE pod 2 000, saj členi 3, 4 in 5 direktive o čiščenju komunalne odpadne vode ne določajo obveznosti zbiranja in čiščenja za te aglomeracije. Vendar Komisija v skladu z okvirno direktivo o vodah 2000/60/ES zahteva, da države članice predložijo nekatere informacije ne glede na velikost aglomeracij. Poleg tega bi moral pilotni program „okvir za strukturirano izvajanje in informacije“ (v nadaljnjem besedilu: SIIF) izboljšati kakovost poročanja (glej odgovor Komisije na odstavek 29).

Komisija ponovno navaja, da pravni okvir za aglomeracije s PE nad 2 000 že določa, da morajo biti gospodinjstva priključena na omrežja oziroma da morajo imeti vzpostavljene individualne ali primerne sisteme.

IV

Glavni cilj Evropskega sklada za regionalni razvoj (v nadaljnjem besedilu: ESRR) in Kohezijskega sklada v programskem obdobju 2007–2013 je bil zmanjšati vrzel med ravnmi socialno-ekonomskega razvoja regij EU, ne pa nujno prispevati k izpolnjevanju rokov iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode, ki je v pristojnosti zadevnih držav članic ne glede na raven dodeljenih sredstev. Pri tem prispevek ESRR/Kohezijskega sklada za obdobje 2007–2013 morda res ne zadostuje za izpolnitev vseh potreb na področju kanalizacijskega sistema pri izpolnjevanju rokov iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode.

V zvezi s potrebo po uskladitvi poročanja z napredkom pri izvajanju direktive o čiščenju komunalne odpadne vode Komisija meni, da so take informacije na voljo in da jih države članice v primeru sprememb posodobijo vsaki dve leti v skladu s členom 17 direktive o čiščenju komunalne odpadne vode.

V

Komisija o velikosti čistilnih naprav meni, da mora odločitev o velikosti čistilne naprave sprejeti država članica, saj direktiva o čiščenju komunalne odpadne vode ne določa specifikacij za mere čistilnih naprav (glej odgovor Komisije na odstavek 65).

Na splošno je lahko velikost čistilnih naprav odvisna od več dejavnikov, vključno z varnostno rezervo, da se zagotovi stalna skladnost z direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode, soočanjem s sezonskimi dejavnostmi/različicami, kot so turizem, industrijske dejavnosti ali močni nalivi deževnice, in upoštevanjem morebitne prihodnje priključitve dodatnih naselij, rasti prebivalstva itd.

Od leta 2007 je cilj vključenosti strukture skupne pomoči pri pripravi projektov v evropskih regijah (v nadaljnjem besedilu: JASPERS) zagotavljanje pomoči državam članicam pri izboljševanju kakovosti vlog, vključno s tehničnimi značilnostmi, za velike projekte za financiranje z nepovratnimi sredstvi v okviru skladov, preden se vložijo.

V zvezi s preplavljanjem glej odgovore Komisije na odstavke od 54 do 56.

V zvezi z oceno mejnih koncentracij glej odgovora Komisije na odstavek 49 in priporočilo 3(a).

VI

Komisija sprejema priporočilo Sodišča.

VII

Komisija sprejema to priporočilo in meni, da se deloma izvaja, saj morajo države članice izvajati ustrezno politiko določanja cen vode v skladu s točko 1 člena 9 direktive o okviru vodne politike in predhodno pogojenostjo 6.1 iz Priloge XI k Uredbi o skupnih določbah (EU) št. 1303/2013.

Poleg tega Komisija meni, da je 4-odstotna stopnja cenovne dostopnosti okvirna.

Vendar Komisija ne sprejema drugega dela tega priporočila (tj. da bi morala biti na voljo zadostna sredstva za potrebno vzdrževanje in obnovo), saj ne obstaja izrecni pravni okvir, zato so za zagotavljanje razpoložljivosti sredstev za vzdrževanje in obnovo odgovorni lastniki in/ali upravljavci kanalizacijskega sistema, kar pomeni, da je to v pristojnosti držav članic.

Opažanja

22

Komisija trenutno analizira odgovore, ki jih je prejela na omenjene formalne poizvedbe, poslane navedenim državam. V tem okviru Komisija proučuje, ali je potrebno kakršno koli naknadno spremljanje v zvezi z dokazovanjem, da individualni sistemi zagotavljajo enakovredno varstvo okolja.

23

Komisija ugotavlja, da je to opažanje namenjeno zadevni državi članici. Priključenosti gospodinjstev na javno kanalizacijsko omrežje ne ureja direktiva o čiščenju komunalne odpadne vode. Države članice morajo na podlagi svoje nacionalne zakonodaje zagotoviti priključenost oziroma uporabo individualnih ali drugih primernih sistemov, da se zagotovi skladnost s členom 3 direktive o čiščenju komunalne odpadne vode.

26

Koncentracija med Madžarsko in Romunijo je posledica možnosti, ki jo omogoča člen 9 direktive o čiščenju komunalne odpadne vode.

Poleg tega se člen 5(4) nanaša na globalno zmanjšanje dušika in fosforja v odpadni vodi, ki vstopa v vse čistilne naprave na zadevnem območju, tudi v čistilne naprave, ki oskrbujejo aglomeracije s PE pod 10 000.

28

Komisija ugotavlja, da se od 10 do 15-odstotno zmanjšanje ustvarjenega bremena na ravni držav članic lahko šteje za sprejemljivo, saj so aglomeracije „živi“ subjekti, ki se stalno spreminjajo (npr. zaradi izseljevanja, zaprtja tovarn itd.). Nasprotno pa breme (PE), ki se med leti ne spreminja, lahko pomeni, da se podatki ne posodabljajo ustrezno. Zmanjšanje števila aglomeracij je logična posledica zmanjšanja bremena in spreminjajoče se narave aglomeracij. Naknadno spremljanje gibanja števila PE je pomembnejše od sprememb števila aglomeracij.

Zmanjšanje bremena v Romuniji se je pojavilo le pri prvih rezultatih izvajanja (8. poročanje) in bi se načeloma lahko štelo za „nesprejemljivo“. V okviru pilotnega programa SIIF, ki se je začel izvajati leta 2013, bo Komisija zahtevala, da organi navedejo razloge za take bistvene spremembe (ki vplivajo tudi na število aglomeracij), in nato ustrezno ukrepala (glej odgovor Komisije na odstavek 29). Romunija bo del faze III, ki se bo začela leta 2015.

29

Komisija je začela izvajati pilotni program SIIF za izboljšanje organizacije in upravljanja podatkov/informacij na nacionalni ravni ter obveščanje oblikovalcev politike, zainteresiranih strani in javnosti o tem, kako se zakonodaja izvaja v praksi, v skladu z direktivo o dostopu do informacij in direktivo o vzpostavitvi infrastrukture za prostorske informacije (INSPIRE) (direktivi 2003/4/ES in 2007/2/ES). Večinoma obravnava vprašanje, kako doseči ali ohraniti skladnost z osredotočanjem na zahteve po podatkih in informacijah v neskladnih aglomeracijah in z zasnovo sistemov IT, ki povezujejo različne podatkovne vire (okoljske, socialno-ekonomske, finančne, pravne vidike itd.). Trenutno sodelujejo Ciper, Litva in Slovenija, predvidoma pa naj bi sodelovale še štiri dodatne države (med drugim Romunija).

Pri državah članicah, ki jih zajema SIIF, in zlasti pri Romuniji namerava Komisija v naslednjih letih spremljati gibanje bremena, ustvarjenega v aglomeracijah, da bo bolje razumela, ali je taka sprememba utemeljena ali ne.

30

Komisija izpostavlja, da državam članicam v skladu z direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode ni treba poročati o aglomeracijah s PE pod 2 000 (zahteve za poročanje Komisije iz člena 15 direktive o čiščenju komunalne odpadne vode se nanašajo na zbiranje in obdelavo podatkov o aglomeracijah s PE nad 2 000). V skladu s členom 16 direktive o čiščenju komunalne odpadne vode države članice pošljejo Komisiji dodatna poročila, v katerih so navedene le splošne informacije o „odvajanju komunalne odpadne vode in blata“.

Zaradi sorazmernosti in da se ne bi povečala obremenitev glede poročanja, Komisija ne zahteva poročanja o aglomeracijah s PE pod 2 000 niti v skladu s členi 15, 16 ali 17 direktive o čiščenju komunalne odpadne vode. Poleg tega Komisija ne zahteva informacij, ki niso potrebne za preverjanje skladnosti s členi 3, 4 in 5 direktive o čiščenju komunalne odpadne vode.

V skladu z okvirno direktivo o vodah Komisija zahteva, da države članice predložijo informacije o vodnih telesih, ki jih komunalna odpadna voda pomembno obremenjuje (ne glede na velikost aglomeracij), in ukrepih, ki so vzpostavljeni za doseganje dobrega stanja, vključno s kvantitativnimi kazalniki, npr. zmanjšanja obremenitve z onesnaževali, ki se odvajajo. Komisija se bo pri preverjanju aglomeracij v skladu s členom 7 direktive o čiščenju komunalne odpadne vode opirala na določbe okvirne direktive o vodah.

31

Strategija Komisije za doseganje skladnosti v okviru direktive o čiščenju komunalne odpadne vode se osredotoča na največje emisije onesnaževal v vodna telesa. Komisija zato od držav članic ne zahteva, da poročajo o aglomeracijah s PE pod 2 000, saj členi 3, 4 in 5 direktive o čiščenju komunalne odpadne vode ne določajo obveznosti zbiranja in čiščenja za te aglomeracije. Vendar Komisija v skladu z okvirno direktivo o vodah zahteva, da države članice predložijo informacije o vodnih telesih, ki jih komunalna odpadna voda pomembno obremenjuje (ne glede na velikost aglomeracij), in ukrepih, ki so vzpostavljeni za doseganje dobrega stanja. Zato lahko države članice sprejmejo dodatne ukrepe za aglomeracije s PE pod 2 000 za vsak posamezni primer posebej.

33

Komisija meni, da ni dvoma o učinkovitosti procesa: s posebnimi prošnjami, ki so bile leta 2014 poslane državam članicam in na katere se sklicuje Sodišče, so se od organov držav članic zahtevali najnovejši razpoložljivi podatki o rokih za leti 2009 in 2010. V praktičnem smislu to pomeni, da bodo organi posodobili informacije o skladnosti z roki, ki so potekli v letih 2009 in 2010, z novejšimi podatki (zahtevano leto: 2012 ali 2013). Poleg tega bo Komisija s podatki, pridobljenimi v okviru 8. poročanja (referenčni leti 2011 in 2012), lahko ocenila skladnost z novimi pretečenimi roki. Te posodobljene informacije bodo Komisiji omogočile, da po potrebi začne postopke za ugotavljanje kršitev, če meni, da je to primerno. Kot je navedlo Sodišče, Komisija trenutno analizira informacije, ki so jih o tej zadevi predložile države članice.

37

Komisija meni, da so bile stopnje prevzetih obveznosti na ravni programa konec leta 2013, kot so navedene v tabeli 5, zadovoljive za vse štiri zadevne države članice.

38

Komisija priznava, da je bila stopnja črpanja konec leta 2013 v vseh zadevnih državah članicah razmeroma nizka, zato obstaja tveganje razveljavitve prevzetih obveznosti na ravni programa (člen 93 Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006). Vendar bi bilo treba poudariti, da za to obstajajo objektivni razlogi, kot je na primer potreba po okrepitvi tehnične, pravne in upravne zmogljivosti v zadevnih državah članicah. Poleg tega Komisija izpostavlja, da se plačila pri večini projektov običajno izvedejo v zadnjih letih izvajanja (tj. 2014 in 2015), saj je končni datum za upravičenost konec leta 2015.

39

Komisija se zaveda, da številni projekti morda ne bodo dokončani do 31. decembra 2015 in da se lahko razdelijo na dve ločeni fazi (glej tudi odgovor Komisije na odstavek 40 spodaj). Zato je bila za pospešitev izvajanja zadevnih programov in obravnavo tveganja razveljavitve prevzetih obveznosti konec leta 2014 ustanovljena projektna skupina za izvajanje, ki se med drugim osredotoča na pospešitev izvajanja v navedenih štirih državah članicah.

40

Ob upoštevanju, da se številni projekti lahko razdelijo na dve programski obdobji, in za olajšanje zadeve državam članicam je Komisija predlagala spremembo smernic o zaključku programov, ki so bile sprejete 30. aprila 2015 (Sklep Komisije C(2015) 2771 o spremembi Sklepa C(2013) 1573). Njihov glavni cilj je uvesti večjo prožnost na nekaterih področjih, vključno z „večfaznim izvajanjem“ nezaključenih projektov od leta 2016 naprej.

V zvezi s Slovaško in Romunijo ter v manjši meri Madžarsko se Komisija popolnoma zaveda, da kljub bistvenemu prispevku sredstev, dodeljenih programom za obdobje 2014–2020 za področje čiščenja odpadne vode, najverjetneje ne bodo mogoče izpolniti vseh potreb.

41

Komisija ugotavlja, da se v skladu s členom 14 Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 z dne 11. julija 2006 proračun Evropske unije, dodeljen skladom, izvršuje v okviru deljenega upravljanja med državami članicami in Komisijo. Znotraj tega okvira so za končno odločitev za izbor projektov pristojne države članice, ki morajo zagotoviti, da so izbrani projekti v skladu z zadevnimi programskimi dokumenti za obdobje 2007–2013, ki jih je sprejela Komisija, in z zakonodajo EU (npr. direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode). Če niso bile vložene/odobrene vloge za projekte za nekatere večje aglomeracije, Komisija meni, da je to lahko posledica dejstva, da se niso štele za dovolj „razvite“ za izpolnjevanje veljavnih izbirnih meril (npr. tehnična razvitost/pripravljenost na izvajanje).

43

Na splošno so kazalniki osrednjega/skupnega učinka ter rezultatov in učinkov posameznih programov določeni za vse programe za obdobje 2007–2013, njihovi cilji pa običajno izražajo podprto vrsto posredovanj (kazalnik učinka) ali pričakovani cilj, ki je povezan z morebitnimi upravičenci (kazalnik rezultatov).

44

Komisija priznava, da nekateri ciljni kazalniki morda ne bodo doseženi do zaključka (konec leta 2015). Vendar se stanje v zvezi z doseganjem ciljnih kazalnikov razlikuje med posameznimi državami članicami in bi ga bilo treba v vsakem primeru pregledati ob zaključku, saj so bile pri večini projektov čiščenja odpadne vode pogodbe sklenjene šele leta 2014.

49

Komisija meni, da dejstvo, da so države članice določile strožje mejne koncentracije, kot so določene v direktivi o čiščenju komunalne odpadne vode, ne pomeni nujno, da je treba pregledati zakonske omejitve, določene v navedeni direktivi. Države članice lahko uvedejo strožja merila, kot so določena v direktivi o čiščenju komunalne odpadne vode. Poleg tega morajo države članice zagotoviti skladnost tudi z drugimi ustreznimi direktivami¹ s področja varstva/kakovosti vode.

54

Tudi Komisija je opazila to težavo in začela izvajati študijo o preplavljanju (glej odstavek 56), s katero bo lahko zbrala podrobnejše podatke o preplavljanju na ravni držav članic in sprejela točnejše zaključke o zadevnih podatkih.

Komisija je že obravnavala veliko težavo, ki je posledica onesnaževanja zaradi preplavljanja v Londonu in Whitburnu, pri čemer je pred Sodiščem začela postopek za ugotavljanje kršitev (C-301/10, 18. oktober 2012). Vendar direktiva o čiščenju komunalne odpadne vode ne določa oprijemljivih zahtev glede preplavljanja, saj je navedeno le, da morajo „države članice določiti merila za zmanjšanje […] preplavljanja vode“ (Priloga I.A), zato mora Komisija najprej zbrati dokaze o vrsti ukrepov, ki se uporabljajo na ravni držav članic, njihovi uspešnosti in praktični uporabi, šele nato bo lahko sistematično obravnavala onesnaževanje zaradi preplavljanja na ravni EU.

Skupni odgovor Komisije na odstavka 55 in 56

Komisija meni, da bo študija iz odstavka 56 omogočila bolj poglobljeno oceno stanja v vsaki državi članici, ki trenutno ni mogoča. Na podlagi zaključkov se Komisija lahko odloči, ali bo začela preiskavo o tistih državah članicah, pri katerih je ugotovila, da neustrezno upravljanje preplavljanja morda vključuje težave v zvezi z onesnaževanjem zaradi neočiščene odpadne vode.

58

Komisija izpostavlja, da morajo države članice zagotoviti, da se tehnološke odpadne vode odvajajo v kanalizacijske sisteme in komunalne čistilne naprave v skladu s členom 11 in Prilogo I.C k direktivi o čiščenju komunalne odpadne vode, pri čemer podrobne določbe, povezane z mejnimi koncentracijami, ureja nacionalna zakonodaja.

64

Komisija izpostavlja, da so za odločanje o načinu nadzora nad odvajanjem vode iz industrijskih obratov pristojne države članice.

65

Direktiva o čiščenju komunalne odpadne vode ne določa specifikacij za določanje velikosti čistilnih naprav. Člen 4 samo določa, da se obremenitev izračuna na podlagi najvišje povprečne tedenske obremenitve, ki se v enem letu dovede v čistilno napravo. To pomeni, da morajo odločitev o velikosti čistilnih naprav sprejeti države članice.

Ob upoštevanju dejstva, da so bili projekti v času revizije morda preveliki, Komisija meni, da bi bilo treba pri končni oceni in odločitvi o točni zasnovi in velikosti komunalne čistilne naprave upoštevati „najsodobnejše“ standarde ter številne zapletene dejanske in hipotetične parametre.

Na splošno je lahko velikost čistilnih naprav odvisna od več dejavnikov, vključno z varnostno rezervo, da se zagotovi stalna skladnost z direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode, soočanjem s sezonskimi dejavnostmi/različicami, kot so turizem, industrijske dejavnosti ali močni nalivi deževnice, in upoštevanjem morebitne prihodnje priključitve dodatnih naselij, rasti prebivalstva itd.

Od leta 2007 je cilj vključenosti strukture skupne pomoči pri pripravi projektov v evropskih regijah (v nadaljnjem besedilu: JASPERS) zagotavljanje pomoči državam članicam pri izboljševanju kakovosti vlog za velike projekte, vključno s tehničnimi značilnostmi, za financiranje z nepovratnimi sredstvi v okviru skladov, preden se vložijo.

67

Treba je proučiti stroške zmanjševanja čiste vode, saj je lahko veliko zmanjšanje zelo drago. Če je delež čiste vode v dotoku visok, je treba proučiti, kako se ga lahko zmanjša na stroškovno učinkovit način.

67 Druga alinea

Komisija se strinja, da bi to lahko bila možnost v primerih, kjer bi zmanjšanje podpirale ustrezne analize stroškov in koristi, v katerih bi se primerjali pričakovani stroški obnove s pričakovanimi koristmi.

71 Prva alinea

Komisija meni, da so stroški čiščenja blata odvisni od izbrane vrste čiščenja in končne destinacije blata iz čistilne naprave.

71 Tretja alinea

Komisija podpira referenčno primerjanje, da se izboljša okoljska uspešnost služb za oskrbo z vodo. V odgovoru na evropsko državljansko pobudo „Pravica do vode“ (COM(2014) 177 final) se je Komisija zavezala, da bo ukrepala in proučila idejo o primerljivem spremljanju kakovosti vode in storitev za rabo vode. Septembra 2014 je organizirala srečanje z več deležniki. V tem dialogu je bilo poudarjeno, da se besedna zveza „referenčno primerjanje“ uporablja v širšem pomenu. Jasno bi bilo treba razlikovati med večanjem preglednosti kot ciljem v okviru državljanske pobude in referenčnim primerjanjem kot podpornim orodjem za upravljanje. V slednjem smislu je referenčno primerjanje namenjeno službam za oskrbo in mrežam za referenčno primerjanje ter omogoča oceno uspešnosti s primerjanjem podobnih subjektov na podlagi zapletene zbirke podatkov in kazalnikov. Vendar je vloga Komisije pri tem omejena na omogočanje dialoga o izmenjavi dobrih praks.

76

Načeloma se Komisija strinja, da se blato ne bi smelo hraniti na kraju samem in da ga bo treba v razmeroma bližnji prihodnosti odstraniti na končno destinacijo.

83

Komisija proučuje možnost revizije Uredbe (ES) št. 2003/2003 o gnojilih (v nadaljnjem besedilu: uredba o gnojilih). Ena od možnosti, ki se proučujejo, je vzpostavitev pravno zavezujoče omejitve težkih kovin in morebitna vključitev blata iz čistilnih naprav, ki izpolnjuje zahteve o lastnostih gnojil, v revidirano uredbo o gnojilih.

84

Komisija trenutno ne načrtuje predloga revizije direktive o blatu iz čistilnih naprav, saj bo najprej sprejela odločitev o morebitni reviziji uredbe o gnojilih, preden bo sprejela kakršno koli odločitev o reviziji direktive o blatu iz čistilnih naprav v prihodnosti.

87

Komisija se strinja, da vedno več študij kaže vpliv mikroplastike v sladki in morski vodi, ter da bi bila lahko odpadna voda vir emisij.

88

Komisija proučuje možnost predloga revizije uredbe o gnojilih leta 2015 (glej tudi odstavka 83 in 84).

95

Komisija navaja, da okvirna direktiva o vodah (člen 9) določa, da se zagotovi ustrezen prispevek različnih rab vode k povračilu stroškov storitev za rabo vode do leta 2010.

97

Komisija prav tako meni, da obstaja tveganje, da upravljavci čistilnih naprav ne izvajajo potrebnega vzdrževanja zaradi dobičkonosnosti. Vendar so za učinkovitost upravljavcev pristojne države članice, saj ni posebnega pravnega okvira.

98

Komisija meni, da ustrezni tarifni sistem ni pomemben le z vidika prispevka ESRR, temveč je zaželen za zagotavljanje dolgoročne finančne vzdržnosti delovanja. Odvračilni učinki načela povračila stroškov, ki se uporablja, se bodo bistveno izboljšali, saj morebitnim upravičencem v programskem obdobju 2014–2020 ni nujno treba izvesti analize stroškov in koristi za ugotavljanje finančne vrzeli projektov, temveč se lahko uporablja pavšalna stopnja prihodkov v višini 25 %.

99

Če se država članica odloči, da bo uporabila pavšalno stopnjo v višini 25 % v skladu s členom 61(3)(a) Uredbe (EU) št. 1303/2013, Komisija deluje v okviru omejitev, ki jih določa ta pravni okvir.

Skupni odgovor na odstavke od 101 do 105

Glej odgovor Komisije na odstavek 98.

Zaključki in priporočila

106

Komisija meni, da sta razloga za nizko stopnjo črpanja konec leta 2013 lahko na primer potreba po okrepitvi tehnične, pravne in upravne zmogljivosti v štirih zadevnih državah članicah ter dejstvo, da se plačila pri večini projektov običajno izvedejo v zadnjih letih izvajanja (tj. 2014 in 2015), saj je končni datum za upravičenost konec leta 2015.

Komisija se strinja, da ustrezni tarifni sistem ni pomemben le z vidika prispevka ESRR, temveč je zaželen za zagotavljanje dolgoročne finančne vzdržnosti sofinanciranega kanalizacijskega sistema. V skladu z Uredbo (EU) št. 1303/2013 z dne 17. decembra 2013 se pričakuje, da se bodo morebitni odvračilni učinki načela povračila stroškov postopno zmanjševali, saj morajo države članice izpolniti predhodno pogojenost 6.1 v zvezi z vodo, pri čemer morajo predložiti dokazila, da se spoštujejo določbe o povračilu stroškov v zvezi z vodo iz člena 9 okvirne direktive o vodah, če vodno infrastrukturo sofinancirata sklada.

Komisija upošteva ugotovitev Sodišča, da je skoraj tretjina proučenih čistilnih naprav prevelikih. Glej tudi odgovor Komisije na odstavek 65.

107 Druga alinea

V zvezi z zmanjšanjem števila aglomeracij Komisija meni, da je spremljanje razvoja števila PE pomembnejše od sprememb števila aglomeracij. Komisija bo naknadno spremljala položaj v Romuniji v okviru pilotnega programa SIIF (glej odgovora Komisije na odstavka 28 in 29).

107 Tretja alinea

Komisija meni, da zbira informacije, ki so potrebne in ustrezajo namenu iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode, poleg tega pa lahko v okviru okvirne direktive o vodah zahteva informacije za posebne namene (glej odgovora Komisije na odstavka 30 in 31).

108

Komisija navaja, da je proces dolgotrajen zaradi števila zadevnih aglomeracij po vsej EU. Vendar bi moralo orodje za poročanje SIIF izboljšati proces poročanja na nacionalni ravni.

Pri 8. poročanju v okviru direktive o čiščenju komunalne odpadne vode je Komisija zahtevala nabor podatkov za leto 2011 ali 2012.

Priporočilo 1(a)

Komisija ne sprejema tega priporočila.

Komisija trenutno ne namerava okrepiti prizadevanj glede poročanja v okviru direktive o čiščenju komunalne odpadne vode v zvezi z aglomeracijami s PE pod 2 000, ki imajo vzpostavljene kanalizacijske sisteme. Vendar Komisija v skladu z okvirno direktivo o vodah zahteva, da države članice predložijo informacije o vodnih telesih, ki jih komunalna odpadna voda pomembno obremenjuje (ne glede na velikost aglomeracij), in ukrepih, ki so vzpostavljeni za doseganje dobrega ekološkega in kemičnega stanja.

Priporočilo 1(b)

Komisija sprejema to priporočilo. Komisija trenutno ne namerava uvesti sistematičnega preverjanja števila aglomeracij s PE pod 2 000 v okviru rednega poročanja v skladu s členoma 15 in 17 direktive o čiščenju komunalne odpadne vode. Vendar bo naknadno spremljala primere, pri katerih je bila opozorjena na bistvene spremembe oziroma jih je ugotovila na drug način, kot na primer s pilotnim programom „okvir za strukturirano izvajanje in informacije“.

Priporočilo 1(c)

Komisija sprejema to priporočilo in meni, da se že izvaja v aglomeracijah s PE nad 2 000. Direktiva o čiščenju komunalne odpadne vode določa, da so v teh aglomeracijah vzpostavljeni kanalizacijski sistemi oziroma individualni ali primerni sistemi.

Priporočilo 1(d)

Komisija sprejema to priporočilo.

Zamuda med zahtevanim referenčnim letom in izdajo poročila Komisije je posledica različnih dejavnikov v zvezi z obdelavo podatkov in pravnih dejavnikov na ravni držav članic in Komisije (npr. notranjih procesov držav članic, preverjanja kakovosti predloženih podatkov, števila zadevnih aglomeracij, opredelitve prednostnih nalog itd.). Komisija meni, da trenutni sistemi poročanja držav članic ne omogočajo krajših rokov za poročanje, ki bi bili sicer zaželeni, saj nacionalni sistemi povzročajo zamudo pri poročanju Komisije. Komisija si prizadeva izboljšati svoj čas poročanja in zbrati novejše podatke od držav članic z razvojem pilotnega projekta, tako imenovanega orodja za poročanje SIIF, ki vključuje nekaj izbranih držav članic.

Priporočilo 1(e)

Komisija sprejema to priporočilo.

Komisija bo neodvisno od te revizije začela širok pregled zahtev za poročanje v skladu z okoljsko zakonodajo EU v okviru agende „Boljše pravno urejanje za boljše rezultate“².

109

Komisija priznava tudi, da pri štirih proučenih državah članicah obstajajo tveganja razveljavitve prevzetih obveznosti na ravni programa v skladu s členom 93 Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006. Nekateri glavni razlogi za zamude pri izvajanju so opisani v odgovorih Komisije na odstavka 38 in 106.

Za pospešitev izvajanja zadevnih programov in obravnavo tveganja razveljavitve prevzetih obveznosti je bila konec leta 2014 ustanovljena projektna skupina za izvajanje, ki se med drugim osredotoča na pospešitev izvajanja s strani štirih zadevnih držav članic.

Za zagotovitev neoviranega dokončanja številnih projektov je Komisija predlagala spremembo smernic o zaključku programov, namenjeno uvedbi večje prožnosti na nekaterih področjih, vključno z „večfaznim izvajanjem“ nezaključenih projektov od leta 2016 naprej (glej tudi odgovor Komisije na odstavek 40).

110

Glavni cilj Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) in Kohezijskega sklada v programskem obdobju 2007–2013 je bil zmanjšati vrzel med ravnmi socialno-ekonomskega razvoja regij EU, ne pa nujno prispevati k izpolnjevanju rokov iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode, ki je v pristojnosti zadevnih držav članic ne glede na raven dodeljenih sredstev. Pri tem prispevek ESRR/Kohezijskega sklada v obdobju 2007–2013 morda res ne zadostuje za izpolnitev vseh potreb na področju kanalizacijskega sistema pri izpolnjevanju rokov iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode.

Priporočilo 2(a)

Komisija delno sprejema to priporočilo.

Pri aglomeracijah s PE nad 2 000 se priporočilo že izvaja, saj to zahteva člen 17 direktive o čiščenju komunalne odpadne vode. Cilj člena 17 o poročanju je uskladiti potrebo po poročanju z napredkom pri izvajanju direktive o čiščenju komunalne odpadne vode. Take informacije so na voljo, države članice pa jih v primeru sprememb posodobijo vsaki dve leti v skladu s členom 17 direktive o čiščenju komunalne odpadne vode. Poleg tega lahko države članice na podlagi novih obrazcev za poročanje (sprejetih s Sklepom Komisije 2014/431/EU z dne 26. junija 2014) poročajo o izvajanju programov, vključno z informacijami o predvidenih naložbah, zadevni uporabi sredstev in rokih za vsak projekt, o katerem poročajo. Eden od ciljev pilotnega programa SIIF je omogočiti, da so te informacije na voljo javnosti.

V zvezi z aglomeracijami s PE pod 2 000 Komisija meni, da bi taka zahteva neutemeljeno povečala obremenitev glede poročanja in bi lahko privedla do tega, da bi države članice sporočale netočne podatke. Poleg tega direktiva o čiščenju komunalne odpadne vode ne določa obveznosti poročanja za te aglomeracije.

Priporočilo 2(b)

Komisija sprejema to priporočilo.

Programi za obdobje 2014–2020 se osredotočajo večinoma na aglomeracije s PE nad 2 000. To je tudi cilj zahtev za poročanje iz člena 17 direktive o čiščenju komunalne odpadne vode (glej tudi odgovor v točki (a) zgoraj).

111

Komisija meni, da morajo odločitev o dovoljenjih za čistilne naprave sprejeti države članice.

114

Direktiva o čiščenju komunalne odpadne vode ne ureja velikosti čistilnih naprav razen splošne obveznosti iz člena 4. Poleg tega je treba poudariti, da ima tovrstna infrastruktura dolgo življenjsko dobo, zato je težko samo kratkoročno oceniti njeno primerno velikost. Na splošno je lahko velikost čistilnih naprav odvisna od več dejavnikov, kot so varnostna rezerva, da se zagotovi dolgoročna skladnost z direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode, soočanje s sezonskimi dejavnostmi/različicami, kot so turizem, močni nalivi deževnice ali upoštevanje morebitnih prihodnjih priključkov zaradi rasti prebivalstva (glej tudi odgovor Komisije na odstavek 65).

Priporočilo 3(a)

Komisija ne sprejema tega priporočila. Komisija trenutno ne namerava začeti ocene primernosti mejnih koncentracij iz direktive o čiščenju komunalne odpadne vode ali pregleda direktive v bližnji prihodnosti.

Priporočilo 3(b)

Komisija ne sprejema tega priporočila.

Pri pripravi sporočila o okoljskih inšpekcijskih pregledih leta 2012 je Komisija široko ocenila pravila, kontrole in preverjanja, povezana z okoljsko zakonodajo EU. Čeprav je bilo v okviru tega dela ugotovljeno, da je na voljo malo informacij o zmogljivosti inšpekcijskih sistemov v več državah članicah in da se uporaba sankcij razlikuje³, Komisija meni, da vrsto, število in pogostost preverjanj in inšpekcijskih pregledov najbolje obravnavajo organi držav članic na podlagi tveganja. V zvezi z denarnimi kaznimi se trenutno izvajajo preverjanja skladnosti na podlagi zakonodaje držav članic, ki se uporablja za izvrševanje Direktive 2008/99/ES⁴, ki med drugim določa sankcije za fizične in pravne osebe za najhujše kršitve okoljskega prava, vključno s tistimi, ki se nanašajo na Direktivo 91/271/EGS (direktivo o čiščenju komunalne odpadne vode).

Priporočilo 3(c)

Komisija sprejema to priporočilo in bo proučila to možnost ob upoštevanju rezultatov študije, ki se je nedavno začela izvajati o tej zadevi.

Priporočilo 3(d)

Komisija sprejema priporočilo Sodišča.

V skladu z uredbo za programsko obdobje 2014–2020 se bo Komisija zanašala na ocene neodvisnih strokovnjakov (vključno z JASPERS) za zagotovitev, da so komunalne čistilne naprave primernih velikosti. Vendar se države članice same odločijo, ali bodo izvedle analizo stroškov in koristi.

Priporočilo 3(e)

Komisija sprejema to priporočilo. Vendar opozarja, da ne obstajajo pravne obveznosti za države članice glede uporabe obstoječih praks ali sodelovanja pri referenčnem primerjanju (glej tudi odgovor Komisije na odstavek 71).

116

Komisija meni, da odlaganje blata iz čistilnih naprav na odlagališčih ali njegovo dolgoročno hranjenje v Romuniji ni trajnostno in ne bi smelo biti sprejemljivo pri sofinanciranih projektih.

117

Komisija proučuje možnost revizije Uredbe (ES) št. 2003/2003 o gnojilih. Ena od možnosti, ki se proučujejo, je vzpostavitev pravno zavezujoče omejitve težkih kovin in morebitna vključitev blata iz čistilnih naprav, ki izpolnjuje zahteve o lastnostih gnojil, v revidirano uredbo o gnojilih.

Priporočilo 4(a)

Komisija ne sprejema tega priporočila. Komisija sistematično spodbuja države članice, naj vključijo ustrezno čiščenje blata v fizično zadevo vlog za velike projekte, ki jih predložijo za financiranje v okviru skladov. Vendar Komisija v okviru obstoječega pravnega okvira ne more zahtevati, da države članice uporabljajo to prakso, saj ni določene obveznosti, v skladu s katero bi morale države članice povezati končna plačila programov z obstojem ustrezne rešitve za ponovno uporabo blata iz čistilnih naprav.

Priporočilo 4(b)

Komisija delno sprejema to priporočilo. Komisija trenutno ne načrtuje predloga revizije direktive o blatu iz čistilnih naprav, saj bo najprej sprejela odločitev o morebitni reviziji uredbe o gnojilih, preden bo sprejela kakršno koli odločitev o reviziji direktive o blatu iz čistilnih naprav v prihodnosti.

118

Komisija navaja, da okvirna direktiva o vodah (člen 9) določa, da se zagotovi ustrezen prispevek različnih rab vode k povračilu stroškov storitev za rabo vode do leta 2010.

Komisija meni, da ustrezni sistem določanja cen ni pomemben le z vidika prispevka ESRR, temveč je zaželen za zagotavljanje dolgoročne finančne vzdržnosti delovanja. Odvračilni učinki načela povračila stroškov, ki se uporablja, se bodo bistveno izboljšali, saj morebitnim upravičencem v programskem obdobju 2014–2020 ni nujno treba izvesti analize stroškov in koristi za ugotavljanje finančne vrzeli projektov, temveč se lahko uporablja pavšalna stopnja prihodkov v višini 25 %.

Priporočilo 5(a)

Komisija sprejema to priporočilo. Države članice morajo izvajati ustrezno politiko določanja cen na področju vode v skladu s členom 9(1) okvirne direktive o vodah in predhodno pogojenostjo 6.1 iz Priloge XI k Uredbi (EU) št. 1303/2013.

Vendar Komisija poudarja, da je zaradi večdimenzionalne narave cen vode in dejstva, da je 4-odstotna stopnja cenovne dostopnosti okvirna, določitev končne stopnje v pristojnosti držav članic.

Priporočilo 5(b)

Komisija ne sprejema tega priporočila.

Ker ne obstaja posebni pravni okvir, so za zagotavljanje razpoložljivosti sredstev za vzdrževanje in obnovo odgovorni pristojni lastniki in/ali upravljavci kanalizacijskega sistema, kar pomeni, da je to v pristojnosti držav članic.

1Zlasti z okvirno direktivo o vodah (Direktiva 2000/60/ES) in hčerinskimi direktivami o podzemni vodi (Direktiva 2006/118/ES) in prednostnih snoveh (Direktiva 2008/105/ES o okoljskih standardih kakovosti) ter med drugim direktivo o pitni vodi (Direktiva 98/83/ES), direktivo o kopalnih vodah (Direktiva 2006/7/ES), okvirno direktivo o morski strategiji (Direktiva 2008/56/ES), direktivo o habitatih (Direktiva 92/43/EGS, zlasti člen 6) in Uredbo (ES) št. 854/2004 (zlasti Priloga II.A.6).

2COM(2015) 215 final. Boljše pravno urejanje za boljše rezultate – agenda EU z dne 19. maja 2015.

3http://ec.europa.eu/environment/legal/law/pdf/Final%20report%20inspections.pdf

4Direktiva 2008/99/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o kazenskopravnem varstvu okolja (UL L 328, 6.12.2008, str. 28).

QJ-AB-15-006-SL-E  ISSN 1977-5784

Odpadna voda in blato iz čistilnih naprav lahko vplivata na kakovost vode in tal. V odziv na to je EU sprejela direktive in sofinancirala gradnjo kanalizacijskih sistemov in komunalnih čistilnih naprav.
Sodišče je pregledalo izvajanje direktive o čiščenju komunalne odpadne vode v štirih državah članicah v Podonavju. Preučilo je tudi vzorec 28 čistilnih naprav, da bi ugotovilo, kako so ravnale z odpadno vodo in blatom iz čistilnih naprav ter zagotavljale finančno vzdržnost.
Sodišče je izreklo priporočila o poročanju, načinih za izboljšanje uspešnosti, učinkovitosti in vzdržnosti čistilnih naprav, ustreznosti mejnih koncentracij, uporabi blata iz čistilnih naprav in spremljanju onesnaževal v blatu.