DEN EUROPÆISKE REVISIONSRET

12, rue Alcide De Gasperi

1615 Luxembourg

LUXEMBOURG

Tlf. +352 4398-1

E-post: eca-info@eca.europa.eu

Internet: http://eca.europa.eu

Twitter: @EUAuditorsECA

YouTube: EUAuditorsECA

Yderligere oplysninger om EU fås på internet via Europaserveren (http://europa.eu)

Luxembourg: Den Europæiske Unions Publikationskontor, 2015

Print | ISBN 978-92-872-2042-4 | ISSN 1831-0796 | doi:10.2865/853114 | QJ-AB-15-002-DA-C
PDF | ISBN 978-92-872-2036-3 | ISSN 1977-5636 | doi:10.2865/42299 | QJ-AB-15-002-DA-N
EPUB | ISBN 978-92-872-2014-1 | ISSN 1977-5636 | doi:10.2865/372811 | QJ-AB-15-002-DA-E

© Den Europæiske Union, 2015

Eftertryk tilladt med kildeangivelse

SÅDAN FÅR MAN FAT I PUBLIKATIONER FRA EU

Gratis publikationer:

•et eksemplar:
via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu)

•flere eksemplarer eller plakater/kort:
hos Den Europæiske Unions repræsentationer (http://ec.europa.eu/represent_da.htm)
hos delegationerne i ikke-EU-lande (http://eeas.europa.eu/delegations/index_da.htm)
ved at kontakte Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_da.htm)
eller ringe på 00 800 6 7 8 9 10 11 (frikaldsnummer fra overalt i EU) (*).

(*)Oplysningerne er gratis ligesom de fleste opkald (nogle operatører, telefonbokse eller hoteller kan dog kræve penge for opkaldet).

Betalingspublikationer:

•via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).

DA
2015

nr. 03

Særberetning

EU’s ungdomsgaranti:
De første skridt er taget,
men der venter
gennemførelsesrisici
forude

(artikel 287, stk. 4, andet afsnit, TEUF)

Revisionsholdet

Revisionsrettens særberetninger præsenterer resultaterne af forvaltningsrevisioner og juridisk-kritiske revisioner vedrørende specifikke EU-budgetområder eller forvaltningsspørgsmål. Med henblik på at opnå maksimal effekt udvælger og udformer Revisionsretten sine revisionsopgaver under hensyntagen til de risici, der knytter sig til forvaltningens resultatopnåelse eller regeloverholdelsen, de pågældende indtægters eller udgifters omfang, den fremtidige udvikling samt den politiske og offentlige interesse.

Denne forvaltningsrevision blev udført af Revisionsafdeling II — der ledes af Henri Grethen, medlem af Revisionsretten — hvis speciale er udgiftsområderne strukturpolitikker, transport og energi. Revisionsarbejdet blev ledet af Iliana Ivanova, medlem af Revisionsretten, med støtte fra kabinetschef Tony Murphy, attaché Mihail Stefanov, kontorchef Emmanuel Rauch, holdleder Valeria Rota, revisor Kristina Maksinen og revisor Paolo Pesce.

Fra venstre til højre: P. Pesce, T. Murphy, I. Ivanova, M. Stefanov, K. Maksinen, E. Rauch.

Indhold

Forkortelser

Glossar

Resumé

Indledning

Ungdomsarbejdsløsheden i EU

EU’s rolle i beskæftigelsespolitikken

Ungdomsgarantien: En foranstaltning, der skal hjælpe unge med at finde job og støtte strukturelle reformer med henblik på at forbedre overgangen fra skole til arbejde

Finansieringen af ungdomsgarantien

Revisionens omfang og revisionsmetoden

Bemærkninger

Kommissionen gav medlemsstaterne tilstrækkelig og rettidig støtte i forbindelse med etableringen af deres ungdomsgarantiordninger

Kommissionens vejledning om udformning af ungdomsgarantiordninger blev udsendt til medlemsstaterne inden for fem måneder efter Rådets henstilling

Kommissionen foretog en omfattende og rettidig vurdering af medlemsstaternes udkast til planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien

Kommissionens vurdering afdækkede mange af manglerne i udkastene til planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien

Ikke alle medlemsstater indsendte en revideret plan for gennemførelsen af ungdomsgarantien som reaktion på Kommissionens vurdering

Kommissionens vurdering af planerne for gennemførelsen af ungdomsgarantien var ikke i tilstrækkelig grad koordineret med dens vurdering af forhåndsbetingelserne i forbindelse med operationelle programmer under ESF/UBI

Retten identificerede en række risici, der kan forhindre, at ungdomsgarantien gennemføres effektivt

Der er en risiko for, at den samlede finansiering ikke er tilstrækkelig

Manglen på en definition af jobtilbud af god kvalitet kan begrænse ungdomsgarantiens effektivitet

En omfattende ramme for overvågning og rapportering vedrørende ungdomsgarantien er stadig under udvikling

Konklusioner og anbefalinger

Bilag I | — | Ungdomsarbejdsløshed (juni 2014)
Bilag II | — | Lande, der er berettigede til finansiering under ungdomsbeskæftigelsesinitiativet
Bilag III | — | Kommissionens vurdering af planerne for gennemførelsen af ungdomsgarantien og af forhåndsbetingelserne i relation til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet

Kommissionens svar

Forkortelser

BNP: Bruttonationalprodukt

EMCO: Beskæftigelsesudvalget

ESF: Den Europæiske Socialfond

ESI-fonde: Europæiske struktur- og investeringsfonde

Forordningen om fælles bestemmelser: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320)

IKT: Informations- og kommunikationsteknologi

ILO: Den Internationale Arbejdsorganisation

NEET’er: Unge, der hverken er i beskæftigelse eller under uddannelse

OP: Operationelt program

UBI: Ungdomsbeskæftigelsesinitiativet

Glossar

Den Europæiske Socialfond: Den Europæiske Socialfond (ESF) har til formål at styrke den økonomiske og sociale samhørighed i Den Europæiske Union ved at forbedre beskæftigelsen og jobmulighederne (hovedsagelig gennem uddannelsesforanstaltninger), befordre et højt beskæftigelsesniveau og skabe flere og bedre job.

Den Internationale Arbejdsorganisation: Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO) er et FN-agentur, der beskæftiger sig med arbejdsforhold og navnlig med internationale arbejdsstandarder. 185 af de 193 FN-medlemsstater er medlemmer af ILO. Til forskel fra andre specialiserede FN-agenturer har Den Internationale Arbejdsorganisation en tredelt ledelsesstruktur, hvori regeringer, arbejdsgivere og arbejdstagere er repræsenteret. ILO er en af de største producenter af beskæftigelsesstatistikker.

Det europæiske netværk af offentlige arbejdsformidlinger: Dette netværk blev oprettet på baggrund af en afgørelse fra Rådet og Europa-Parlamentet om at maksimere de offentlige arbejdsformidlingers effektivitet. Netværket omfatter alle 28 EU-lande og Europa-Kommissionen. Det har til formål at sammenligne de offentlige arbejdsformidlingers resultater ved hjælp af benchmarking, at identificere evidensbaserede gode praksis og tilskynde til gensidig læring, at fremme modernisering og styrkelse af de offentlige arbejdsformidlingers levering af ydelser, herunder ungdomsgarantien, og at komme med input til den europæiske beskæftigelsesstrategi og de tilsvarende nationale arbejdsmarkedspolitikker.

Det europæiske semester: Det europæiske semester er første fase i EU’s årlige cyklus vedrørende retningslinjer for og overvågning af de økonomiske politikker. I det europæiske semester analyserer Kommissionen samtlige medlemsstaters finanspolitiske og strukturelle reformpolitikker, fremsætter henstillinger og overvåger gennemførelsen af disse. I anden fase af den årlige cyklus, kaldet det nationale semester, gennemfører medlemsstaterne de politikker, de har vedtaget.

Forhåndsbetingelser: Forhåndsbetingelser er konkrete og præcist foruddefinerede kritiske faktorer, der er forudsætninger for og har direkte og reel forbindelse til og umiddelbar indvirkning på en effektiv og virkningsfuld gennemførelse af et specifikt mål for en investeringsprioritet eller en EU-prioritet. Medlemsstaterne skal vurdere, om disse betingelser er opfyldt, når de udarbejder de operationelle programmer, der medfinansieres af de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fonde) i perioden 2014-2020. Hvis de ikke er opfyldt, skal der udarbejdes handlingsplaner for at sikre, at de opfyldes senest den 31. december 2016.

Fremskyndet betaling: I forbindelse med ungdomsbeskæftigelsesinitiativet betyder fremskyndet betaling, at hele budgettet vil kunne udbetales i de to første år af den flerårige finansielle ramme i stedet for at blive fordelt over alle syv år (2014-2020).

Indsatshold for ungdomsbeskæftigelsen: I februar 2012 oprettede Kommissionen indsatshold for ungdomsbeskæftigelsen sammen med de otte medlemsstater, der på det tidspunkt havde den højeste ungdomsarbejdsløshed. Indsatsholdene skulle identificere foranstaltninger, der ved hjælp af de EU-midler (herunder ESF-midler), der stadig var til rådighed i programmeringsperioden 2007-2013, kunne støtte jobmuligheder for unge samt små og mellemstore virksomheder.

Konsekvensanalyser: Formålet med konsekvensanalyser er at bidrage til EU’s beslutningsproces ved systematisk at indhente og analysere oplysninger om planlagte interventioner og vurdere deres sandsynlige effekt. Med nogle klart definerede undtagelser skal der foretages en konsekvensanalyse i forbindelse med alle større politiske initiativer (dvs. de initiativer, der præsenteres i den årlige politikstrategi (APS) eller senere i Kommissionens lovgivnings- og arbejdsprogram). Endvidere kan andre væsentlige initiativer omfattes af sådanne analyser på ad hoc-basis.

NEET’er: NEET’er defineres som unge, der »hverken er i beskæftigelse eller under uddannelse«. Definitionen blev vedtaget af Beskæftigelsesudvalget (EMCO) i april 2010 til brug i forbindelse med de integrerede retningslinjer for Europa 2020 og omfatter arbejdsløse, der ikke er under uddannelse, og erhvervsinaktive, der ikke er under uddannelse.

Med andre ord dækker udtrykket »ikke i beskæftigelse« både arbejdsløse og erhvervsinaktive, mens »ikke under uddannelse« betyder, at personer, der er i beskæftigelse og/eller under formel eller uformel uddannelse, ikke betragtes som NEET’er.

Operationelt program: Et operationelt program (OP) opstiller en medlemsstats prioriteter og specifikke målsætninger og angiver for en given periode (generelt syv år), hvordan midlerne (EU-midler samt national offentlig og privat medfinansiering) vil blive anvendt til at finansiere projekter. Projekterne skal bidrage til at opfylde et antal målsætninger, der er fastsat i OP’ets prioritetsakse. Der findes OP’er for hver af fondene på samhørighedsområdet (EFRU, Samhørighedsfonden og ESF). Et OP udarbejdes af medlemsstaten og skal godkendes af Kommissionen, før der kan foretages betalinger fra EU-budgettet. OP’et kan kun ændres i løbet af perioden, hvis begge parter er enige om det.

Planen for gennemførelsen af ungdomsgarantien: Planen for gennemførelsen af ungdomsgarantien fastsætter, hvordan ungdomsgarantien skal gennemføres på nationalt plan, hvilken rolle de offentlige myndigheder og andre organisationer skal spille, hvordan planen skal finansieres (herunder anvendelsen af EU-midler), hvordan det kontrolleres, at der sker fremskridt, og hvordan tidsplanen er. Disse nationale planer udarbejdes af medlemsstaterne. De vedtages ikke af Kommissionen.

Ungdomsbeskæftigelsesinitiativet: Ungdomsbeskæftigelsesinitiativet (UBI) har til formål at yde finansiel støtte til regioner, hvor ungdomsarbejdsløsheden ligger over 25 %, ved at støtte gennemførelsen af ungdomsgarantien for at styrke og supplere de aktiviteter, der finansieres af ESF. Initiativet finansierer aktiviteter, der er direkte rettet mod unge under 25 år (eller under 30 år, hvis medlemsstaten finder det relevant), der hverken er i beskæftigelse eller under uddannelse (NEET’er). Det har et samlet budget på 6 milliarder euro. Politikrammen for initiativet er ungdomsbeskæftigelsespakken, herunder især henstillingen om oprettelsen af en ungdomsgaranti. Dets retsgrundlag er ESF-forordningerne for 2014-2020.

Ungdomsgarantien: Ungdomsgarantien, der blev vedtaget ved Rådets henstilling af 22. april 2013 om oprettelsen af en ungdomsgaranti, skal sikre, at alle unge op til 25 år modtager et kvalitetstilbud om beskæftigelse, videreuddannelse, en lærlingeuddannelse eller et praktikophold, senest fire måneder efter at de er blevet arbejdsløse eller har forladt det formelle uddannelsessystem. Ungdomsgarantien er en afgørende strukturel reform, der får institutionerne til at arbejde bedre sammen om at skabe konkrete resultater for de unge.

Resumé

I

I juni 2014 lå den gennemsnitlige arbejdsløshed for unge mellem 15 og 24 år i EU på 22 %, og ungdomsarbejdsløsheden er en stor udfordring for samtlige medlemsstater. I nogle medlemsstater er der tale om en kritisk situation, hvor mellem hver anden og hver tredje af de unge er ramt af arbejdsløshed, hvilket kan føre til tabet af en hel generation med store socioøkonomiske omkostninger til følge.

II

Som reaktion på de unge arbejdsløses stadig sværere situation, der blev forværret af den økonomiske og finansielle krise, stillede Kommissionen i 2012 forslag om en ungdomsgaranti, og det førte til vedtagelsen af en rådshenstilling i april 2013. Her henstillede Rådet, at Kommissionen og medlemsstaterne oprettede en ungdomsgaranti med henblik på i hele EU systematisk at sikre, at alle unge under 25 år modtager et »kvalitetstilbud« om beskæftigelse, videreuddannelse, en lærlingeuddannelse eller et praktikophold, senest fire måneder efter at de er blevet arbejdsløse eller har forladt det formelle uddannelsessystem.

III

Garantien vil i perioden 2014-2020 blive finansieret med 12,7 milliarder euro fra EU-budgettet gennem Den Europæiske Socialfond og et særligt ungdomsbeskæftigelsesinitiativ. Der vil være behov for supplerende national finansiering, da der ud over foranstaltninger rettet mod enkeltpersoner også er brug for strukturelle reformer.

IV

Retten vurderede ved denne revision, om Kommissionen gav medlemsstaterne passende støtte i forbindelse med etableringen af deres ungdomsgarantiordninger, og gennemgik eventuelle gennemførelsesrisici. Retten konkluderede, at Kommissionen gav medlemsstaterne passende og rettidig støtte. Retten identificerede imidlertid tre risici, der kan forhindre en effektiv gennemførelse af ungdomsgarantien, og som vedrører tilstrækkeligheden af den samlede finansiering, definitionen af begrebet kvalitetstilbud samt den måde, hvorpå Kommissionen overvåger og rapporterer om garantiens resultater.

V

Retten anbefaler følgende:

οMedlemsstaterne bør fremlægge en klar og fuldstændig oversigt over omkostningerne i forbindelse med alle de foranstaltninger til bekæmpelse af ungdomsarbejdsløsheden, som de har planlagt under ungdomsgarantien, så Kommissionen kan vurdere det samlede finansieringsbehov

οKommissionen bør anbefale, at der indføres et sæt af kvalitative karakteristika, der skal være til stede, før der kan ydes støtte fra EU-budgettet til job, praktikophold og lærlingepladser. Disse karakteristika kunne baseres på de elementer, der er brugt til at definere et kvalitetstilbud i Kommissionens vejledning for evaluering af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet

οKommissionen bør etablere et omfattende system for overvågning af ungdomsgarantien, der dækker både strukturelle reformer og foranstaltninger rettet mod enkeltpersoner. Resultaterne af denne overvågning bør rapporteres til Europa-Parlamentet og Rådet.

Indledning

Ungdomsarbejdsløsheden i EU

01

Antallet af arbejdsløse i EU er steget betydeligt i de sidste ti år, især siden begyndelsen af den økonomiske og finansielle krise. Risikoen for at blive arbejdsløs er størst for de unge (15-24 år): Eftersom de har mindre erfaring, er de f.eks. ofte de første, der rammes, når der nedlægges arbejdspladser. Da den økonomiske og finansielle krise var på sit højeste, førte dette i nogle medlemsstater til en situation, hvor de unges overgang fra skole til arbejde var næsten umulig¹.

02

Desuden påvirkes ungdomsarbejdsløsheden mere af den økonomiske cyklus end den samlede arbejdsløshed, og unge er i højere grad ansat i de økonomiske sektorer, der er mest udsat for økonomiske tilbageslag, f.eks. produktionssektoren, byggesektoren, detailhandelen og hotel- og restaurationsbranchen. I de sidste fire år er den samlede beskæftigelse faldet tre gange så meget for unge som for voksne. Ifølge den Internationale Valutafond (IMF) forklarer cykliske faktorer ca. 50 % af ændringerne i ungdomsarbejdsløsheden i Europa som helhed, men 70 % af stigningen i arbejdsløsheden i de stressede lande i euroområdet².

03

I 2010 iværksatte Kommissionen Europa 2020-flagskibsinitiativet »Unge på vej«³, der anbefalede bedre almen og erhvervsrettet uddannelse, mere vellykket arbejdsmarkedsintegration og større mobilitetsmuligheder som redskaber til bekæmpelse af ungdomsarbejdsløsheden. Kommissionen opfordrede også medlemsstaterne til at sikre, at alle unge kommer i arbejde, følger en uddannelse eller indgår i en anden aktiveringsforanstaltning, senest fire måneder efter at de er gået ud af skolen, og tilbyde dette som en »ungdomsgaranti«.

04

I december 2011 stillede Kommissionen forslag om et initiativ kaldet »Muligheder for unge«⁴, og i januar 2012 meddelte den, at den sammen med de otte medlemsstater, der havde den højeste ungdomsarbejdsløshed, ville oprette indsatshold for ungdomsbeskæftigelsen med henblik på at gøre bedre brug af de EU-midler, der stadig var til rådighed i programmeringsperioden 2007-2013.

05

I december 2012 fremsatte Kommissionen i sin ungdomsbeskæftigelsespakke⁵ et forslag til en rådshenstilling om oprettelse af en »ungdomsgaranti«. Dette forslag blev vedtaget af EU’s Ministerråd i april 2013⁶ og senere godkendt på Det Europæiske Råds møde i juni 2013⁷.

06

I 2014 var ungdomsarbejdsløsheden i EU som helhed stadig alarmerende høj (jf. tekstboks 1 og bilag I).

07

Endvidere er der ekstremt stor forskel mellem de lande, hvor ungdomsarbejdsløsheden er højest, og hvor den er lavest (jf. figur 1).

Der er en forskel på næsten 50 procentpoint mellem den medlemsstat, der har den laveste ungdomsarbejdsløshed (Tyskland med 7,8 % i juni 2014), og den, der har den højeste (Spanien med 53,4 % i juni 2014).

Tekstboks 1

Ungdomsarbejdsløsheden i EU — et par tal om situationen i 2014

I juni 2014 var der lidt under 5 millioner unge arbejdsløse (under 25 år) i EU-28 og over 3,3 millioner i euroområdet. Det svarer til en arbejdsløshed i EU på 22 %. Mere end hver femte unge EU-borger på arbejdsmarkedet kan ikke finde et job. I Grækenland og Spanien er det hver anden.

Figur 1

Arbejdsløsheden for unge (15-24 år) i EU’s medlemsstater (juni 2014)

Kilde: Eurostat.

08

Ungdomsarbejdsløsheden har også store socioøkonomiske omkostninger. Ifølge en undersøgelse foretaget af Eurofound i 2012⁸ anslås det, at omkostningerne (i form af arbejdsløshedsunderstøttelse og mistede indtægter og skatter) vedrørende de unge europæere mellem 15 og 24 år, som hverken er i beskæftigelse eller under uddannelse (NEET’er), beløber sig til ca. 153 milliarder euro om året (ca. 1,2 % af EU’s BNP). Ungdomsarbejdsløsheden har desuden langsigtede omkostninger for økonomien, for samfundet og for de berørte personer, f.eks. en øget risiko for fremtidig arbejdsløshed (fordi langvarig arbejdsløshed og inaktivitet fører til forringede færdigheder og virker demotiverende) og fattigdom. I 2014 var i alt 7,5 millioner unge NEET’er.

EU’s rolle i beskæftigelsespolitikken

09

EU’s rolle i beskæftigelsespolitikken er at sikre samordning af medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker, navnlig ved at fastlægge retningslinjer for disse politikker. Kommissionen kan også støtte og i nødvendigt omfang supplere nationale foranstaltninger til bekæmpelse af arbejdsløshed⁹.

10

I forbindelse med det europæiske semester skal Kommissionen også fremsætte forslag til rådshenstillinger på baggrund af sin multilaterale overvågning af medlemsstaternes økonomiske politikker, herunder beskæftigelsespolitikkerne¹⁰. Kommissionen anser disse henstillinger, kaldet landespecifikke henstillinger, for at være politisk bindende, når de er godkendt af Det Europæiske Råd. De kan i sidste ende føre til sanktioner, hvis de omhandler svagheder, der vurderes at hensætte medlemsstater i en situation med makroøkonomiske ubalancer og/eller uforholdsmæssigt store underskud, og Det Europæiske Råd ikke mener, at de berørte medlemsstater efterfølgende gør nok for at afhjælpe disse svagheder¹¹.

Ungdomsgarantien: En foranstaltning, der skal hjælpe unge med at finde job og støtte strukturelle reformer med henblik på at forbedre overgangen fra skole til arbejde

11

I sin henstilling fra 2013 definerer Rådet begrebet ungdomsgaranti (jf. tekstboks 2) og fremsætter specifikke henstillinger til både medlemsstaterne og Kommissionen om oprettelsen og gennemførelsen af garantien.

12

Til forskel fra tidligere foranstaltninger har ungdomsgarantien til formål systematisk at tilbyde én af fire muligheder (job, lærlingeuddannelse, praktikophold eller videreuddannelse) til unge i hele EU, der hverken er i beskæftigelse eller under uddannelse. Rådet henstiller til medlemsstaterne at yde ungdomsgarantien »i henhold til nationale, regionale og lokale forhold«¹².

13

Gennemførelsen af ungdomsgarantien kræver en blanding af foranstaltninger, der kan gennemføres på kort, mellemlang og lang sigt. I forbindelse med aktioner rettet mod enkeltpersoner kan nogle resultater opnås hurtigt, mens det i forbindelse med andre aktioner vil tage tid at opnå en positiv effekt. Som eksempler på langsigtede foranstaltninger kan nævnes strukturelle reformer vedrørende offentlige arbejdsformidlinger og justeringer af arbejdsmarkedslovgivningen.

Tekstboks 2

Hvad er »ungdomsgarantien«?

Under ungdomsgarantien skal medlemsstaterne sikre, at unge under 25 år, senest fire måneder efter at de er gået ud af skolen eller har mistet et job, enten kan finde et »kvalitetsjob«, der passer til deres uddannelse, kompetence og erfaring, eller gennem videreuddannelse, en lærlingeuddannelse eller et praktikophold kan tilegne sig den uddannelse, kompetence og erfaring, der er nødvendig for senere at kunne finde et job.

Finansieringen af ungdomsgarantien

14

Ungdomsgarantien finansieres over EU-budgettet, navnlig via ungdomsbeskæftigelsesinitiativet (UBI)¹³ og Den Europæiske Socialfond (ESF) i programmeringsperioden 2014-2020, og over de nationale budgetter (jf. figur 2).

Den offentlige finansiering kan suppleres med privat finansiering (f.eks. ved at virksomheder investerer i lærlingeordninger, eller at private fonde finansierer uddannelsesordninger).

Figur 2

Oversigt over finansieringen af ungdomsgarantien

Kilde: Revisionsretten.

Den Europæiske Socialfond

15

ESF er langt den vigtigste kilde til EU-finansiering af ungdomsgarantien. I februar 2015 anslog Kommissionen, at ESF-finansieringen vil være på i alt ca. 9,5 milliarder euro inklusive de 3,2 milliarder euro, der kræves til at matche finansieringen fra ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, hvor det er relevant (jf. punkt 16). ESF kan finansiere foranstaltninger rettet mod enkeltpersoner såvel som foranstaltninger med relation til strukturelle reformer (jf. tekstboks 3).

Tekstboks 3

Eksempler på aktiviteter, der kan støttes af ESF

Følgende kan nævnes som eksempler på aktiviteter, der kan støttes af ESF: udvikling af specialiserede ungdomstjenester, oprettelse af kvikskranker (f.eks. i offentlige arbejdsformidlinger og på internettet), etablering af bedre databaser, støtte til arbejdsformidlinger og karrierevejledning på skoler, oplysningskampagner, støtte til frivillige organisationers mentorordninger, oprettelse af analysecentre og udvikling af politikmodeller.

Ungdomsbeskæftigelsesinitiativet

16

For at supplere EU’s eksisterende finansielle støtte til de regioner og enkeltpersoner, der har de største problemer med ungdomsarbejdsløshed og erhvervsinaktivitet, besluttede Rådet og Europa-Parlamentet at lancere et ungdomsbeskæftigelsesinitiativ (UBI) med 6,4 milliarder euro. Finansieringen af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet omfatter 3,2 milliarder euro fra en specifik ny EU-budgetpost, der er øremærket til ungdomsbeskæftigelse, og dette beløb skal matches med mindst 3,2 milliarder euro fra de nationale tildelinger under den nuværende ESF.

Til forskel fra ESF-tildelingen er den specifikke UBI-tildeling ikke omfattet af kravet om national medfinansiering¹⁴, og de omkostninger, som medlemsstaterne har afholdt siden 1. september 2013, kan godtgøres med tilbagevirkende kraft. For hele finansieringen fra ungdomsbeskæftigelsesinitiativet gælder det, at der anvendes fremskyndet betaling, så midlerne er til rådighed i 2014 og 2015, og udgifterne skal være afholdt ved udgangen af 2017 og 2018.

17

Ungdomsbeskæftigelsesinitiativet indgår i den samlede ESF-programmering og godkendes enten i UBI-specifikke operationelle programmer eller som en del af ESF’s operationelle programmer i form af en prioritetsakse eller en del af en prioritetsakse¹⁵.

18

Støtten fra ungdomsbeskæftigelsesinitiativet ydes først og fremmest til regioner med en ungdomsarbejdsløshed på over 25 % og til unge, der hverken er i beskæftigelse eller under uddannelse (NEET’er). Initiativet finansierer aktiviteter, der er direkte rettet mod unge under 25 år eller under 30 år, hvis medlemsstaten finder det relevant¹⁶ (jf. tekstboks 4).

19

Der er tyve medlemsstater, der er berettigede til finansiering under initiativet (jf. figur 3 og bilag II), fordi de i 2012 havde regioner med en ungdomsarbejdsløshed på over 25 %¹⁷.

20

I 2014 udtalte Kommissionen, at medlemsstaterne for at gøre ungdomsgarantien til en realitet også måtte prioritere ungdomsbeskæftigelsesforanstaltninger i deres nationale budget¹⁸.

Tekstboks 4

Eksempler på aktiviteter, der kan støttes af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet

Følgende kan nævnes som eksempler på foranstaltninger, der kan støttes gennem initiativet: tilbud om første arbejdserfaring, jobcoaching for enkeltpersoner, mobilitetsforanstaltninger til at matche kvalifikationer og job, etableringsstøtte til unge iværksættere, direkte støtte til praktikophold og lærlingeuddannelser samt undervisning i digitale færdigheder.

Figur 3

Ungdomsbeskæftigelsesinitiativet — støtteberettigede regioner

Kilde: Europa-Parlamentets Forskningstjeneste.

Kommissionens rolle i forbindelse med etableringen, gennemførelsen og overvågningen af ungdomsgarantien

21

Kommissionens rolle i forbindelse med etableringen, gennemførelsen og overvågningen af ungdomsgarantien er specifikt defineret i Rådets henstilling fra april 2013¹⁹. Kommissionen skal navnlig:

—tilskynde medlemsstaterne til at gøre bedst mulig brug af ESF i overensstemmelse med de relevante investeringsprioriteter for programmeringsperioden 2014-2020 og i givet fald UBI til at støtte etableringen og gennemførelsen af ungdomsgarantiordninger som et politisk instrument med henblik på at bekæmpe og modvirke ungdomsarbejdsløshed og social udstødelse

—overvåge udformningen, gennemførelsen og resultaterne af ungdomsgarantiordningerne i forbindelse med Beskæftigelsesudvalgets multilaterale overvågning (jf. punkt 68) inden for rammerne af det europæiske semester og som led i det årlige arbejdsprogram for det europæiske netværk af offentlige arbejdsformidlinger, analysere virkningerne af de eksisterende politikker og fremsætte eventuelle landespecifikke henstillinger til medlemsstaterne på grundlag af retningslinjerne for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker.

22

Ifølge Rådets henstilling skal Kommissionen og medlemsstaterne i overensstemmelse med forordningen om fælles bestemmelser for perioden 2014-2020 sikre en effektiv udnyttelse af midlerne fra ESF og UBI under forberedelse og gennemførelse ved hjælp af overvågning, evaluering og rapportering²⁰.

Kommissionens vurdering af planerne for gennemførelsen af ungdomsgarantien

23

På baggrund af Kommissionens meddelelse fra juni 2013 »En opfordring til at gøre mere for at bekæmpe ungdomsarbejdsløsheden«²¹ og Det Europæiske Råds møde samme måned²² forpligtede medlemsstaterne sig til at sende Kommissionen deres planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien. De medlemsstater, der er berettigede til finansiering under ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, skulle indsende disse dokumenter ved udgangen af 2013, og de øvrige medlemsstater skulle indsende dem i 2014. Inden for rammerne af det europæiske semester fik Kommissionens Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion til opgave at vurdere de foreliggende planer i januar 2014, så medlemsstaterne kunne få feedback på de bilaterale møder i forbindelse med det europæiske semester i februar 2014.

1De Forenede Nationers Regionale Informationskontor for Vesteuropa: »Youth: the hardest hit by the global financial crisis« (http://www.unric.org).

2Den Internationale Valutafonds landerapport nr. 14/199 »Euro Area Policies«, juli 2014, »Youth Unemployment in Europe: Okun’s Law and Beyond«.

3KOM(2010) 477 endelig af 15. september 2010 — »Unge på vej«.

4KOM(2011) 933 endelig af 20. december 2011 — »Muligheder for unge«.

5COM(2012) 729 final af 5. december 2012 — »Forslag til Rådets henstilling om oprettelsen af en ungdomsgaranti«.

6Rådets henstilling af 22. april 2013 om oprettelsen af en ungdomsgaranti (EUT C 120 af 26.4.2013, s. 1).

7Det Europæiske Råds konklusioner af 27.-28. juni 2013 — EUCO 104/2/13 (http://www.consilium.europa.eu).

8Eurofound (2012), NEETs — Young people not in employment education or training: Characteristics, costs and policy responses in Europe, Den Europæiske Unions Publikationskontor, Luxembourg.

9Artikel 5, stk. 2, og artikel 147 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT C 115 af 9.5.2008, s. 47).

10Artikel 148 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT C 115 af 9.5.2008, s. 47).

11Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

12Henstilling 1 i Rådets henstilling af 22. april 2013 om oprettelsen af en ungdomsgaranti.

13Det Europæiske Råds konklusioner af 8. februar 2013 — EUCO 37/13 (http://www.consilium.europa.eu).

14Artikel 22, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1304/2013 af 17. december 2013 om Den Europæiske Socialfond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1081/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 470).

15Artikel 18 i forordning (EU) nr. 1304/2013.

16Artikel 16 i forordning (EU) nr. 1304/2013 og bilag VIII til forordning (EU) nr. 1303/2013.

17Artikel 16 i forordning (EU) nr. 1304/2013.

18MEMO fra Europa-Kommissionen: »The EU Youth Guarantee«, 8. oktober 2014.

19Rådets henstilling af 22. april 2013 om oprettelsen af en ungdomsgaranti.

20Artikel 4, stk. 9, i forordning (EU) nr. 1303/2013.

21COM(2013) 447 final af 19. juni 2013.

22Det Europæiske Råds konklusioner af 27.-28. juni 2013 — EUCO 104/2/13 (http://www.consilium.europa.eu).

Revisionens omfang og revisionsmetoden

24

Retten vurderede ved denne revision, om Kommissionen gav medlemsstaterne passende støtte i forbindelse med etableringen af deres ungdomsgarantiordninger, og gennemgik eventuelle gennemførelsesrisici.

25

Revisionen dækkede perioden fra vedtagelsen af Rådets henstilling i april 2013 til juni 2014. På dette tidspunkt var fasen for udformning af ungdomsgarantiordningerne afsluttet, medlemsstaterne havde indsendt deres planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien, og Kommissionen havde afsluttet sin vurdering af dem. Retten har desuden taget hensyn til yderligere oplysninger fremlagt af Kommissionen frem til februar 2015 (navnlig om den anslåede EU-finansiering til ungdomsgarantien og om udviklingen af overvågningssystemet). Formålet med revisionen var at identificere potentielle risici, der vil kunne indvirke på gennemførelsen af garantien. Retten vil også i kommende beretninger beskæftige sig med emner vedrørende ungdomsarbejdsløshed, herunder gennemførelsen af EU-initiativer på medlemsstatsniveau.

26

Revisionen havde fokus på Kommissionens vurdering af planerne for gennemførelsen af ungdomsgarantien på grundlag af en stikprøve på fem medlemsstater: Irland, Italien, Litauen og Portugal, hvor der også var oprettet indsatshold for ungdomsbeskæftigelsen, samt Frankrig. Retten genudførte Kommissionens vurdering af disse fem medlemsstaters planer og analyserede både den feedback, som Kommissionen gav medlemsstaterne, og den senere opfølgning. Retten undersøgte også sammenhængen mellem vurderingen af planerne for gennemførelsen af ungdomsgarantien og vurderingen af forhåndsbetingelserne i relation til ungdomsbeskæftigelsesgarantien. Endelig vurderede Retten EU’s rammer for overvågning af de fremskridt, der gøres med hensyn til at sikre en effektiv gennemførelse af ungdomsgarantien, og for rapportering i forbindelse hermed.

Bemærkninger

Kommissionen gav medlemsstaterne tilstrækkelig og rettidig støtte i forbindelse med etableringen af deres ungdomsgarantiordninger

27

Gennemførelsen af ungdomsgarantien kræver dybtgående strukturelle reformer af uddannelses- og jobsøgningssystemerne med henblik på at forbedre overgangen fra skole til arbejde og forbedre de unges beskæftigelsesegnethed. Ud over disse strukturelle reformer tilskynder ungdomsgarantien også til at anvende en lang række proaktive foranstaltninger med henblik på at øge efterspørgslen efter unges arbejdskraft. Sådanne foranstaltninger (f.eks. midlertidig og målrettet løn- og beskæftigelsesstøtte eller tilskud til lærlingepladser og praktikophold) kan gøre det lettere for unge at komme ind på arbejdsmarkedet og videreudvikle deres kvalifikationer.

28

Rådets henstilling indeholder vejledning om god praksis i forbindelse med etablering af effektive ungdomsgarantiordninger. Retten undersøgte, i hvilket omfang Kommissionen har anvendt disse kriterier for god praksis i sin vurdering af planerne for gennemførelsen af ungdomsgarantien. Retten vurderede endvidere, i hvilket omfang medlemsstaterne tog hensyn til Kommissionens analyse af deres udkast til planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien, og om Kommissionens vurdering af planerne var koordineret med dens forhåndsvurdering af OP’er under ESF/UBI.

Kommissionens vejledning om udformning af ungdomsgarantiordninger blev udsendt til medlemsstaterne inden for fem måneder efter Rådets henstilling

29

Rettens analyse viste, at Kommissionen udarbejdede en vejledning om udformning af de nationale planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien og udsendte den til medlemsstaterne i september 2013, dvs. fem måneder efter vedtagelsen af Rådets henstilling i april 2013. Vejledningsnotatet indeholdt en skabelon med de nøgleelementer, der var nødvendige for en omfattende gennemførelsesplan, baseret på de forskellige områder, der nævnes i Rådets henstilling:

—hensyntagen til de nationale forhold og vurdering af, hvordan ungdomsgarantien kan føje merværdi til de eksisterende bestemmelser

—opbygning af partnerskabsbaserede tilgange

—foranstaltninger til tidlig indgriben og aktivering

—støtteforanstaltninger til integration på arbejdsmarkedet

—finansiering af ungdomsgarantiordningerne

—vurdering og løbende forbedring af reformer og initiativer.

30

Som yderligere støtte til medlemsstaterne offentliggjorde Kommissionen på det særlige websted om ungdomsgarantien i december 2013 et dokument med ofte stillede spørgsmål samt forskellige støttedokumenter, f.eks. et arbejdsdokument, der beskriver begrebet ungdomsgaranti og de principper, der kan medvirke til at gøre garantien til en succes. Endvidere arrangerede Kommissionen temabegivenheder i oktober 2013 og april 2014 og fik alle medlemsstater til at udpege en national ungdomsgarantikoordinator.

31

Retten mener derfor, at Kommissionen gav medlemsstaterne rettidig støtte. Det gjorde det lettere for medlemsstaterne at iværksætte etableringen af deres nationale ungdomsgarantiordninger og gjorde det muligt for dem at indsende deres planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien inden for de korte frister, der var fastsat i konklusionerne fra Rådets møde i juni 2013, nemlig udgangen af 2013 for de medlemsstater, der er omfattet af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, og foråret 2014 for de resterende medlemsstater (jf. bilag II).

Kommissionen foretog en omfattende og rettidig vurdering af medlemsstaternes udkast til planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien

32

Retten skal bemærke, at det er medlemsstaterne, der er ansvarlige for planerne for gennemførelsen af ungdomsgarantien. Kommissionens rolle er at foretage en grundig, rettidig og konsekvent vurdering af udkastene til disse planer med henblik på at identificere mangler, der vil kunne indvirke negativt på muligheden for at få en effektiv ungdomsgaranti. På grundlag af denne vurdering kunne medlemsstaterne så foretage de nødvendige justeringer. Dette skulle navnlig sætte medlemsstaterne i stand til at gøre bedst mulig brug af ESF og i givet fald ungdomsbeskæftigelsesinitiativet og støtte etableringen og gennemførelsen af ungdomsgarantiordninger.

33

Retten gennemgik Kommissionens vurdering af de nationale planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien og undersøgte, i hvilket omfang medlemsstaterne efterfølgende har reageret på de identificerede mangler.

34

Retten konstaterede, at Kommissionen udarbejdede et omfattende evalueringsskema, der dækkede nøgleaspekterne i Rådets henstilling. Ved hjælp af dette skema kunne Kommissionen systematisk vurdere medlemsstaternes udkast til planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien. Derefter foretog den en horisontal krydskontrol af sine vurderinger for at sikre, at samtlige 28 planer blev behandlet konsekvent.

35

For så vidt angår de medlemsstater, der er omfattet af denne beretning, var alle de planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien, som Retten gennemgik, blevet vurderet af Kommissionen, og denne kunne give feedback i tide med henblik på de bilaterale møder, der blev holdt i februar 2014.

Kommissionens vurdering afdækkede mange af manglerne i udkastene til planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien

36

Kommissionen fandt ved sin vurdering en række mangler vedrørende de oplysninger, medlemsstaterne gav om nøgleaspekter i deres nationale planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien. Som eksempler på sådanne mangler kan nævnes: ringe eller manglende analyse af kvalifikationsmismatch, manglende beskrivelse af, hvordan de planlagte foranstaltninger skulle sikre, at alle unge NEET’er ville blive nået, og uensartede definitioner af kvalitetstilbud.

37

Kommissionen foretog imidlertid ikke en grundig og konsekvent undersøgelse af følgende aspekter, der specifikt er nævnt i Rådets henstilling:

—IKT-kvalifikationer/digitale færdigheder: Kommissionen havde tidligere konstateret, at IKT-kvalifikationer kunne give gode muligheder for at skabe bæredygtige job²³. Og med hensyn til den aktuelle situation havde den fremhævet, at »[antallet] af IKT-kandidater [ikke er] tilstrækkeligt til at besætte alle de ledige stillinger i IKT-sektoren, hvor behovet for IKT-medarbejdere er vokset med 3 % hvert år, [selv] i den senere tid med økonomisk uro«²⁴.

Over for Italien og Litauen kommenterede Kommissionen, at der ikke var foranstaltninger til styrkelse af IKT-kvalifikationer/digitale færdigheder i deres planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien, men den kommenterede ikke over for Irland og Portugal, at deres planer også manglede henvisninger til IKT-kvalifikationer/digitale færdigheder

—Gensidig forpligtelse: I Rådets henstilling anerkendes det, at unge »også selv har et ansvar for at finde vej til en økonomisk aktivitet«. I nogle medlemsstater risikerer unge arbejdsløse at miste eller få reduceret deres arbejdsløsheds- eller bistandsydelse, hvis de ikke tager imod et hvilket som helst rimeligt beskæftigelses-, praktik- eller uddannelsestilbud. Hvis der ikke tages hensyn til dette princip, risikerer man, at ungdomsgarantiens effektivitet begrænses, fordi det indvirker negativt på deltagernes engagement og mindsker medlemsstaternes ansvar for at sikre et kvalitetstilbud. I ingen af de undersøgte planer havde Kommissionen vurderet, om der var en gensidig forpligtelse. For så vidt angår de fem undersøgte planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien konstaterede Retten, at det kun var planen fra Irland, der specifikt henviste til dette princip

—Gensidig læring: I sin henstilling opfordrer Rådet medlemsstaterne til at »[fremme] gensidige læringsaktiviteter på nationalt, regionalt og lokalt niveau mellem alle de parter, der er involveret i bekæmpelse af ungdomsarbejdsløshed, med henblik på at forbedre udformningen og gennemførelsen af fremtidige ungdomsgarantiordninger«²⁵. Kommissionen vurderede ikke dette relevante aspekt, som knytter sig til omkostningseffektiviteten i forbindelse med gennemførelsen i medlemsstaterne, og Retten konstaterede, at det ud af de undersøgte planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien kun var den franske, der henviste til princippet om gensidig læring.

Ikke alle medlemsstater indsendte en revideret plan for gennemførelsen af ungdomsgarantien som reaktion på Kommissionens vurdering

38

Det gjaldt for alle de medlemsstater, der er omfattet af denne beretning, at Kommissionen under vurderingsprocessen, når det var relevant, i form af skriftlig feedback bad dem om yderligere oplysninger og/eller påpegede de væsentligste svagheder i deres udkast til planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien. Kommissionen afholdt også bilaterale møder med medlemsstaterne for at drøfte de konstaterede mangler nærmere. Kommissionen aflagde endvidere tekniske besøg i en række medlemsstater med det formål at opklare bestemte spørgsmål og identificere udestående problemer i planerne for gennemførelsen af ungdomsgarantien²⁶.

39

Efter de bilaterale møder var der stadig en række væsentlige mangler i planerne, og Kommissionen bad om yderligere oplysninger fra alle medlemsstater. Med hensyn til de undersøgte medlemsstater viste Rettens analyse, at Litauen var den eneste, der havde forpligtet sig til at indsende en revideret version af sin plan²⁷. Frankrig, Italien og Portugal blev opfordret til at fremlægge en ny version af deres gennemførelsesplan, men de afslog med angivelse af forskellige årsager. Ifølge Kommissionen svarede de italienske myndigheder f.eks., at de ville koncentrere sig om at udforme de relevante OP’er omhyggeligt i stedet for at udarbejde en ny plan for gennemførelsen af ungdomsgarantien.

Kommissionens vurdering af planerne for gennemførelsen af ungdomsgarantien var ikke i tilstrækkelig grad koordineret med dens vurdering af forhåndsbetingelserne i forbindelse med operationelle programmer under ESF/UBI

40

Det er fastsat i forordningen om fælles bestemmelser for programmeringsperioden 2014-2020, at medlemsstaterne skal opfylde specifikke forhåndsbetingelser, hvis formål er at sikre en effektiv og virkningsfuld udnyttelse af EU-midlerne. Der står i forordningen²⁸, at »Kommissionens vurdering af opfyldelsen skal begrænses til kriterierne i de fondsspecifikke regler og kriterierne i bilag XI, del II, og skal tage hensyn til nationale og regionale kompetencer til at fastsætte specifikke og passende politiske foranstaltninger, herunder det strategiske indhold«. Den relevante investeringsprioritet for ESF/UBI er »varig integration af unge på arbejdsmarkedet, navnlig NEET’er, herunder unge, der er i fare for social udstødelse, og unge fra marginaliserede samfundsgrupper, herunder gennem gennemførelsen af ungdomsgarantien«.

41

Før vedtagelsen af et OP skal Kommissionen vurdere konsekvensen i og tilstrækkeligheden af den berørte medlemsstats oplysninger i relation til de specifikke forhåndsbetingelser²⁹. Forhåndsbetingelsen vedrørende ungdomsbeskæftigelsesinitiativet er eksistensen af en strategisk politisk ramme til fremme af ungdomsbeskæftigelse, herunder via gennemførelse af ungdomsgarantien³⁰. Retten mener, at Kommissionens vurdering af denne specifikke forhåndsbetingelse i forbindelse med ungdomsbeskæftigelsesinitiativet og vurderingen af planen for gennemførelsen af ungdomsgarantien bør koordineres nøje for at sikre overensstemmelse mellem de enkelte OP’er under ESF/UBI og ungdomsgarantiordningerne.

42

Retten vurderede, om Kommissionen i sine konklusioner om opfyldelsen af forhåndsbetingelserne berørte de mangler, som den havde identificeret under vurderingen af planerne for gennemførelsen af ungdomsgarantien.

43

Retten konstaterede, at Kommissionen betegnede forhåndsbetingelserne vedrørende OP’er under ESF/UBI som opfyldt, selv om den havde vurderet, at planerne for gennemførelsen af ungdomsgarantien var meget begrænsede eller ufuldstændige (jf. bilag III). Efter Rettens mening forsømte Kommissionen dermed en mulighed for før godkendelsen af OP’erne under ESF/UBI for programmeringsperioden 2014-2020 at få medlemsstaterne til at indføre en strategi for ungdomsbeskæftigelse, der var i overensstemmelse med deres politiske forpligtelse vedrørende ungdomsgarantien. Rettens gennemgang viste desuden, at Kommissionens kontrol i forbindelse med godkendelsen af OP’er ikke omfatter en undersøgelse af, hvordan netop OP’er under ESF/UBI kan bidrage til en effektiv gennemførelse af ungdomsgarantien.

Retten identificerede en række risici, der kan forhindre, at ungdomsgarantien gennemføres effektivt

44

Da Retten gennemgik Kommissionens vurdering, undersøgte den også, om der er potentielle risici, der kan forhindre en effektiv gennemførelse af ungdomsgarantien. Den undersøgte navnlig, om finansieringen af ungdomsgarantien er tilstrækkelig, hvordan begrebet kvalitetstilbud er defineret, og hvordan ungdomsgarantien overvåges.

Der er en risiko for, at den samlede finansiering ikke er tilstrækkelig

45

Det vil blive dyrt at gennemføre ungdomsgarantien i medlemsstaterne, især fordi ungdomsarbejdsløsheden på nuværende tidspunkt er høj i EU. Efter Rettens mening kan et solidt samlet skøn over den nødvendige finansiering til ungdomsgarantien kun foretages på grundlag af pålidelige tal for, hvad det vil koste at gennemføre ungdomsgarantien i de enkelte medlemsstater. Desuden bør der være klarhed om, hvilke kilder der skal finansiere de nationale ungdomsgarantiordninger.

46

Retten bemærker, at ungdomsgarantien ikke kun har til formål at yde finansiel støtte til unge (der enten er eller risikerer at blive arbejdsløse), men også at iværksætte grundlæggende strukturelle reformer på mellemlang og lang sigt. Det er derfor indlysende, at ungdomsgarantien vil kræve store investeringer.

47

Endelig skal det nævnes, at det endnu ikke er helt fastlagt, hvor meget national finansiering der vil blive ydet til ungdomsgarantien. Ifølge Kommissionens analyse af de planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien, der var indsendt af medlemsstaterne, havde ni³¹ af de 28 medlemsstater ikke givet nogen oplysninger om den planlagte nationale finansiering. De resterende medlemsstater havde givet oplysninger med varierende detaljeringsgrad.

Der er ikke foretaget en konsekvensanalyse vedrørende ungdomsgarantien

48

I princippet skal alle Kommissionens større lovgivnings-, budget- og politikinitiativer med væsentlig indvirkning underkastes en konsekvensanalyse³². Konsekvensanalyser skal angive omkostningerne og fordelene ved forslagene, hvordan de opstår, og hvem de vedrører. Ifølge Kommissionens retningslinjer skal alle konsekvenser, hvor det er muligt og relevant, kvantificeres og opgøres finansielt på grundlag af solide metoder og pålidelige data³³.

49

Retten bemærker, at Kommissionen ikke foretog en konsekvensanalyse, før den stillede forslag om ungdomsgarantien. I arbejdsdokumentet fra Kommissionen, der ledsagede forslaget til Rådets henstilling om oprettelsen af en ungdomsgaranti, blev der kun henvist til Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO’s) 2012-overslag (jf. Europa-Kommissionens arbejdsdokument, afsnit 2.3) og præsenteret foreløbige overslag for enkelte medlemsstater (Østrig, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige)³⁴. Bortset fra ILO’s overslag foreligger der derfor ingen oplysninger om de potentielle samlede omkostninger ved at gennemføre en sådan garanti i hele EU.

ILO præsenterede i 2012 og 2013 forskellige overslag over de årlige finansieringsbehov vedrørende gennemførelsen af en ungdomsgaranti

50

I februar 2015 skønnede Kommissionen, at der til hele programmeringsperioden 2014-2020 ville blive afsat 12,7 milliarder euro i EU-midler til at finansiere ordningerne. I april 2014 havde Kommissionen skønnet³⁵, at disse midler ville blive suppleret med 4 milliarder euro i nationale, regionale og eventuelt også private midler. Det samlede beløb på 16,7 milliarder euro svarer til ca. 2,4 milliarder euro pr. år.

51

I 2012 rapporterede ILO, at de anslåede årlige omkostninger til en effektiv gennemførelse af ungdomsgarantien i euroområdet ville beløbe sig til 0,2 % af BNP³⁶ eller 0,45 % af de offentlige udgifter, svarende til 21 milliarder euro³⁷. Beregningen af de omkostningsoverslag, som ILO offentliggjorde i 2013, var baseret på seks lande i euroområdet³⁸ og lå mellem ca. 0,5 % og 1,5 % af BNP³⁹. Ifølge ILO vil omkostningerne til gennemførelsen afhænge af, om den administrative infrastruktur vil gøre det muligt at gennemføre garantien i stor skala, og hvor stor den støtteberettigede målpopulation er.

Der er ikke udarbejdet et solidt omkostningsoverslag over ungdomsgarantiordningernes specifikke foranstaltninger

52

I 2013 bad Kommissionen medlemsstaterne om i forbindelse med indsendelsen af deres planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien at fremlægge et omkostningsoverslag over de planlagte foranstaltninger og oplyse de relevante finansieringskilder. Nærmere bestemt blev medlemsstaterne bedt om at angive finansieringskilderne og finansieringens fordeling på de forskellige centrale reformer og foranstaltninger/initiativer i en finansieringsplan samt at give specifikke oplysninger om hver enkelt foranstaltning (f.eks. omkostninger pr. foranstaltning, forventet antal modtagere pr. foranstaltning, den procentdel af målpopulationen, de enkelte foranstaltninger skulle nå, de yderligere omkostninger til nye foranstaltninger og de forventede resultater).

53

Dette ville have gjort det muligt for Kommissionen at vurdere, om der var afsat tilstrækkelige ressourcer til ungdomsgarantiordningerne. F.eks. udpegede Kommissionen det som en af de største udfordringer med hensyn til at yde en ungdomsgaranti i Spanien, at der manglede supplerende national finansiering, hvilket vil kunne undergrave gennemførelsen af ungdomsgarantien på både kort og lang sigt⁴⁰. Retten gennemgik derfor de planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien, der var indsendt af de fem medlemsstater, der er omfattet af denne beretning (Frankrig, Irland, Italien, Litauen og Portugal), og undersøgte, om de indeholdt oplysninger om de skønnede omkostninger i forbindelse med de planlagte foranstaltninger og om de relevante finansieringskilder.

54

Retten konstaterede, at medlemsstaterne generelt fremlagde overslag over omkostningerne, når der var tale om foranstaltninger rettet mod enkeltpersoner. Nogle medlemsstaters planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien manglede imidlertid relevante oplysninger om f.eks. omkostningerne pr. tilbudsmodtager (Irland og Frankrig), deltagelsesmålene for hver foranstaltning og den procentdel af målpopulationen, som ungdomsgarantien forventedes at nå (Frankrig). Fraværet af disse oplysninger betød, at Kommissionen ikke som planlagt kunne identificere mulige mangler på et tidligt tidspunkt.

55

Hertil kommer, at ingen af de fem medlemsstater i deres planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien gav oplysninger om de skønnede omkostninger i forbindelse med gennemførelsen af de strukturelle reformer, der er nødvendige for at yde en effektiv ungdomsgaranti.

56

For tre af de fem undersøgte medlemsstater gælder det, at den nationale finansiering, der var angivet i planen for gennemførelsen af ungdomsgarantien, var væsentlig mindre end finansieringen fra de forskellige EU-kilder og kun udgjorde henholdsvis 13 % (i Portugal) og 35 % (i Italien og Litauen) af det samlede beløb. I Irland var den nationale finansiering større end EU-finansieringen, og for Frankrigs vedkommende var det ikke muligt at foretage en sammenligning på grundlag af de disponible data. Bortset fra Litauen angav medlemsstaterne desuden foranstaltningernes EU-finansieringskilder under ét (med betegnelsen EU/ESF/UBI). På grund af manglen på fuldstændige og nøjagtige oplysninger kunne Kommissionen ikke vurdere, om foranstaltningernes finansieringskilder var hensigtsmæssige, eller om finansieringsplanerne vedrørende ungdomsgarantien samlet set var gennemførlige og bæredygtige.

En særlig udfordring at kontrollere den formelle rigtighed af ungdomsbeskæftigelsesinitiativets udgifter

57

I henhold til ESF-forordningen⁴¹ kan programmeringsordningerne under ungdomsbeskæftigelsesinitiativet antage en eller flere af følgende former (jf. punkt 17):

—et særligt operationelt program

—en særlig prioritetsakse inden for et operationelt program

—en del af en eller flere prioritetsakser.

Efter Rettens mening er det en særlig udfordring for medlemsstaterne og Kommissionen at kontrollere den formelle rigtighed af de anmeldte udgifter under ungdomsbeskæftigelsesinitiativet effektivt (sammenlignet med almindelige ESF-udgifter). Det skyldes de strengere støtteberettigelseskrav, muligheden for at anmelde udgifter afholdt siden september 2013 og — navnlig i forbindelse med den sidste af de ovennævnte former — fraværet af medfinansiering.

Manglen på en definition af jobtilbud af god kvalitet kan begrænse ungdomsgarantiens effektivitet

58

Retten minder om, at ungdomsgarantien har til formål at give unge en reel mulighed for at forbedre deres beskæftigelsesegnethed med henblik på varig og attraktiv integration på arbejdsmarkedet, og at garantien på denne måde skal øge ungdomsbeskæftigelsen.

Rådet henstiller derfor, at medlemsstaterne sikrer, at alle unge under 25 år modtager et »kvalitetstilbud«, senest fire måneder efter at de er blevet arbejdsløse eller har forladt det formelle uddannelsessystem. Det fremgår imidlertid ikke af Rådets henstilling, hvad et »kvalitetstilbud« er, eller hvem der skal definere det.

59

En række EU-dokumenter (såsom Rådets henstilling om en kvalitetsramme for praktikophold⁴² og Rådets erklæring om den europæiske alliance for lærlingeuddannelser⁴³) fastsætter ikke-bindende minimumsstandarder for god kvalitet i forbindelse med praktikophold og lærlingepladser for at forhindre, at virksomheder udnytter unge som billig arbejdskraft. Til gengæld er der ingen tilsvarende dokumenter, der fastsætter principper for, hvordan et kvalitetsjob defineres.

60

I december 2013 udsendte Kommissionen en vejledning, ifølge hvilken et »kvalitetstilbud« er et tilbud, der forventes at resultere i en varig tilknytning til arbejdsmarkedet og ikke blot har den umiddelbare effekt, at tallene i ungdomsarbejdsløshedsstatistikken falder for en tid⁴⁴.

61

Efter at have gennemgået en række relevante undersøgelser⁴⁵ på dette område mener Retten, at der kan være en kombination af forhold, der har relevans i forbindelse med vurderingen af, om et jobtilbud bør anses for at være et »kvalitetstilbud«: kontraktens varighed (tidsbegrænset eller tidsubegrænset), kontrakttypen (frivilligt/ufrivilligt deltidsarbejde eller fuldtidsarbejde), lønniveauet i relation til leveomkostningerne i den pågældende medlemsstat, jobbets kvalifikationsindhold og krav til kvalifikationsniveau og -type samt muligheden for supplerende jobrelateret uddannelse. I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet kunne man på EU-niveau have fastlagt et minimumssæt af karakteristika, hvorefter medlemsstaterne havde fleksibilitet til at fastsætte deres egne standardværdier for hver af disse.

62

Retten konstaterede f.eks., at Kommissionen ved vurderingen af Italiens udkast til planen for gennemførelsen af ungdomsgarantien betegnede et tilbud om tidsbegrænset ansættelse (fem til seks måneder) som et »kvalitetstilbud«, selv om lønnen ifølge data fra Italiens nationale statistiske institut (ISTAT) lå under den månedlige grænse for indkomstfattigdom i de fleste dele af landet⁴⁶. Kommissionen tog ikke hensyn til andre kvalitative elementer.

63

Fordi der ikke er fastsat et sæt af kvalitative karakteristika, der definerer et jobtilbud af god kvalitet, er der en risiko for, at ungdomsgarantiordningerne gennemføres ineffektivt og uensartet i (og tilmed inden for) de forskellige medlemsstater. Det er naturligvis muligt at kontrollere kvaliteten af tilbuddene i de forskellige medlemsstater efter gennemførelsen (ved hjælp af evalueringer), men på det tidspunkt vil man allerede have indgået forpligtelser for og/eller have brugt det meste af budgettet til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet (som følge af den fremskyndede udbetaling i 2014 og 2015), og eventuelle mangler med indvirkning på udgifternes effektivitet vil ikke blive afhjulpet.

64

Retten bemærker, at Kommissionen i juli 2014 udsendte en specifik vejledning til brug i forbindelse med den evaluering af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet⁴⁷, der i henhold til ESF-forordningen⁴⁸ skal finde sted ved udgangen af 2015 og udgangen af 2018, og at det i denne vejledning er fastsat, at evaluatorerne skal rapportere om kvaliteten af deltagernes ansættelsestilbud, og at de også skal anvende kvalitative kriterier såsom de ovennævnte.

En omfattende ramme for overvågning og rapportering vedrørende ungdomsgarantien er stadig under udvikling

65

Retten mener, at en løbende vurdering af foranstaltningerne under ungdomsgarantien er afgørende for at sikre, at midlerne investeres fornuftigt, og at foranstaltningerne gennemføres på en sådan måde, at de får reel betydning for de unge. Der bør derfor indbygges solide overvågningsmekanismer i ungdomsgarantiforanstaltningerne fra begyndelsen⁴⁹. Det er grundlaget for en effektiv evidensbaseret politikudformning, der bør henlede Europa-Parlamentets og Rådets opmærksomhed på tilfælde, hvor målene ikke nås, eller hvor foranstaltningernes effektivitet ikke er tilfredsstillende, så de har mulighed for at forbedre udformningen eller gennemførelsen af foranstaltningerne.

66

Kommissionen overvåger gennemførelsen af ungdomsgarantien inden for rammerne af det europæiske semester og skal analysere virkningerne af de eksisterende politikker og fremsætte eventuelle landespecifikke henstillinger til medlemsstaterne på grundlag af retningslinjerne for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker⁵⁰.

67

Retten vurderede de rammer, der er fastlagt med henblik på at overvåge gennemførelsen og resultaterne af ungdomsgarantien som helhed såvel som af de foranstaltninger, der finansieres under ungdomsbeskæftigelsesinitiativet.

Der var ikke fra begyndelsen indbygget omfattende overvågnings- og rapporteringsordninger i ungdomsgarantien

68

Rådet gav i sin henstilling Kommissionen til opgave at overvåge gennemførelsen af ungdomsgarantien gennem Beskæftigelsesudvalgets (EMCO’s)⁵¹ multilaterale overvågning inden for rammerne af det europæiske semester (jf. tekstboks 5). Ifølge Rådets henstilling er det imidlertid ikke hensigten, at resultaterne af denne overvågning skal rapporteres til Europa-Parlamentet.

Tekstboks 5

Beskæftigelsesudvalgets (EMCO’s) rolle

EMCO’s primære rolle er at være rådgivende udvalg for ministrene for beskæftigelse og sociale anliggender i Rådet for Beskæftigelse, Socialpolitik, Sundhed og Forbrugerpolitik (EPSCO). EMCO’s multilaterale overvågning gør det muligt at foretage en samlet vurdering af politikgennemførelsen i forskellige medlemsstater med de samme udfordringer samt at vurdere politikløsninger og -planer. EMCO overvåger medlemsstaternes fremskridt med hensyn til at gennemføre de reformer, der udspringer af de landespecifikke henstillinger. En af udvalgets undergrupper har mandat til at udvælge og udvikle indikatorer til overvågning af beskæftigelsesstrategien, hvilket også omfatter overvågning af ungdomsgarantien.

69

Fremskridtene med hensyn til gennemførelsen af ungdomsgarantien blev gennemgået af EMCO i maj 2014 i forbindelse med en vurdering af medlemsstaternes beskæftigelsessituation og deres nationale reformprogrammer. Denne gennemgang blev foretaget ved hjælp af peer reviews og skulle dække så bredt som muligt for at identificere de væsentligste udfordringer i medlemsstaterne.

70

Retten gennemgik rapporterne vedrørende de medlemsstater, der blev undersøgt i maj 2014, og konstaterede, at detaljeniveauet i analyserne var meget svingende. F.eks. havde undersøgelsen vedrørende Irland meget fokus på ungdomsgarantien, mens undersøgelsen vedrørende Portugal slet ikke dækkede den.

71

Retten bemærker også, at EMCO har udviklet specifikke indikatorer til at overvåge gennemførelsen og resultaterne af ungdomsgarantien på EU-niveau⁵². Der er tale om makroøkonomiske indikatorer, der forventes at blive suppleret med indikatorer til måling af politikkens direkte indvirkning og af, hvor hurtigt der gives tilbud til de unge. Indikatorerne blev godkendt af Rådet i december 2014. For at teste metodologien blev der i oktober 2014 iværksat et pilotprojekt, hvis resultat vil blive evalueret i løbet af 2015, og det kan ifølge EMCO føre til tekniske ændringer af indikatorrammen⁵³.

72

Eftersom disse indikatorer ikke er obligatoriske, vil der kun foreligge relevante oplysninger om ungdomsgarantiens succes som helhed, hvis medlemsstaterne fortsat er villige til at levere omfattende og pålidelige data. Retten mener også, at hvis disse indikatorer havde været til rådighed tidligere, ville medlemsstaterne have kunnet inkludere dem i deres administrative systemer, da de udformede deres ungdomsgarantiordninger.

Det vil kræve langsigtede reformer at efterkomme de landespecifikke henstillinger vedrørende ungdomsgarantien

73

Inden for rammerne af det europæiske semester analyserer Kommissionen også virkningerne af beskæftigelsespolitikkerne under hensyntagen til de data, der indberettes via resultattavlen (jf. tekstboks 6), og påpeger eventuelle svagheder i sine årlige landespecifikke henstillinger til medlemsstaterne.

74

Retten undersøgte, hvordan ungdomsgarantien blev behandlet i de landespecifikke henstillinger. Nærmere bestemt kontrollerede Retten, om henstillingerne til medlemsstaterne i stikprøven var specifikke, målelige og realiserbare.

Tekstboks 6

Kommissionens resultattavle med indikatorer for ungdomsarbejdsløshed og NEET’er

Indikatorer for ungdomsarbejdsløshed og NEET’er indgår i Kommissionens nyudviklede resultattavle over nøgleindikatorer vedrørende beskæftigelse og sociale forhold, som identificerer de væsentligste ubalancer i EU på disse områder. Den første resultattavle blev offentliggjort som en del af den fælles rapport om beskæftigelsen i 2014, der blev vedtaget af Kommissionen og EU’s Ministerråd i fællesskab. Den har fem nøgleindikatorer og danner grundlag for Kommissionens forslag til strukturelle reformer.

75

Retten konstaterede, at de landespecifikke henstillinger i 2013 vedrørende ungdomsarbejdsløshed generelt hverken var specifikke eller målelige (jf. tekstboks 7).

76

I 2014 foreslog Kommissionen specifikke henstillinger vedrørende gennemførelsen af ungdomsgarantien til otte lande (Spanien, Italien, Slovakiet, Kroatien, Portugal, Polen, Bulgarien og Irland). Retten konstaterede, at disse landespecifikke henstillinger var mere detaljerede, og at nogle af dem også indeholdt milepæle.

77

En effektiv gennemførelse af de landespecifikke henstillinger kræver imidlertid politisk vilje på nationalt niveau. Ifølge Kommissionen er kun 10 % af de landespecifikke henstillinger i 2013 blevet fuldt gennemført, og i forbindelse med 45 % er der slet ikke eller kun i begrænset omfang sket fremskridt⁵⁴. Dette blev også fremhævet af Europa-Parlamentet i oktober 2014⁵⁵.

78

Retten bemærker, at der i forbindelse med de landespecifikke henstillinger om ungdomsgarantien er behov for væsentlige reformer, der sandsynligvis ikke vil kunne gennemføres på kort sigt.

Tekstboks 7

Landespecifikke henstillinger i 2013 — Litauen og Italien

Det blev henstillet til Litauen at »forbedre de unges beskæftigelsesegnethed, f.eks. via en ungdomsgaranti, styrke gennemførelsen af lærlingeordninger og deres effektivitet og tage fat på problemet vedvarende mismatch mellem udbudte og efterspurgte kvalifikationer«. Det blev henstillet til Italien at »træffe yderligere foranstaltninger for at fremme deltagelsen på arbejdsmarkedet, navnlig kvinders og unges deltagelse, f.eks. via en ungdomsgaranti«. Begge henstillinger henviste til ungdomsgarantiordningen, men ingen af dem beskrev i detaljer, hvordan landene skulle gennemføre deres ordninger for at opnå størst effekt. Henstillingerne fastsatte heller ingen målelige mål eller mellemliggende milepæle.

Der er ingen planer for systematisk rapportering om ungdomsgarantien som helhed

79

Forordningen om fælles bestemmelser fastsætter, at Kommissionen hvert år, første gang i 2016, skal sende Europa-Parlamentet en sammenfattende rapport baseret på de årlige gennemførelsesrapporter. Endvidere skal Kommissionen i 2017 og 2019 fremlægge en strategirapport, der sammenfatter medlemsstaternes statusrapporter, og deltage i Parlamentets drøftelse af disse rapporter⁵⁶.

80

Retten bemærker, at ungdomsgarantiforanstaltninger, der ikke finansieres gennem OP’er under ESF/UBI, ikke vil indgå i disse rapporter, da rapporterne kun omfatter EU-finansierede interventioner. Det betyder, at der med undtagelse af EMCO’s indikatorer ikke er planlagt nogen rapportering på EU-niveau om den del af ungdomsgarantiordningerne, der finansieres med nationale midler. Det indebærer en risiko for, at interessenterne ikke får et klart overblik over, hvordan og i hvilket omfang ungdomsgarantien som helhed bidrager til at tackle ungdomsarbejdsløsheden.

Den nye resultatramme for ESF/UBI — fokus på resultater

81

De ungdomsgarantiaktioner, der finansieres over ESF og ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, skal overvåges som fastsat i retsgrundlaget for de europæiske struktur- og investeringsfonde⁵⁷. ESF-forordningen fastsætter specifikke bestemmelser om overvågning, rapportering og evaluering af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, som skal sikre, at initiativets effekt og bidrag til ungdomsgarantien kan måles og synliggøres. Nærmere bestemt fastsættes følgende: »Mindst to gange i løbet af programmeringsperioden evalueres effektiviteten og virkningerne af støtte fra ESF og den specifikke tildeling til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, herunder til gennemførelsen af ungdomsgarantien. Den første evaluering skal være tilendebragt senest den 31. december 2015 og den anden evaluering senest den 31. december 2018«⁵⁸.

82

Desuden skal medlemsstaterne med virkning fra april 2015 og for efterfølgende år sende Kommissionen strukturerede data om EU-støttede aktioner sammen med de årlige gennemførelsesrapporter. Disse rapporter skal endvidere give en beskrivelse og vurdering af kvaliteten af deltagernes ansættelsestilbud og de pågældendes fremskridt med hensyn til at vende tilbage til uddannelsessektoren, finde et holdbart og anstændigt arbejde eller finde en læreplads eller en seriøs praktikplads⁵⁹.

83

ESF-forordningen fastsætter obligatoriske fælles output- og resultatindikatorer for alle aktioner, hvortil der ydes støtte under et operationelt program (OP)⁶⁰. Den fastsætter desuden, at medlemsstaterne skal anvende specifikke resultatindikatorer i forbindelse med det OP, der aktiverer ungdomsbeskæftigelsesinitiativet.

84

Retten undersøgte relevansen af de resultatindikatorer for ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, der er fastsat i ESF-forordningen, og konstaterede, at følgende indikatorer med fordel kunne gøres mere detaljerede med henblik på godkendelse af fremtidige OP’er under ESF/UBI eller ændring af eksisterende OP’er:

—Med hensyn til resultatindikatorerne »Ledige/Langtidsledige/Erhvervsinaktive deltagere, som får tilbudt beskæftigelse, videreuddannelse, en læreplads eller et praktikophold efter deltagelsen«, som er specifikke for ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, stilles der ikke krav om, at medlemsstaterne forelægger data, hvor der skelnes mellem de fire forskellige tilbud, som deltagerne kan modtage under ungdomsgarantien. Uden et sådant krav vil der ikke foreligge detaljerede oplysninger om, hvilke af ungdomsgarantiens tilbudstyper de unge tager imod, og det vil derfor ikke kunne vurderes, om der er brug for korrigerende indgreb til at forbedre foranstaltningernes effektivitet

—De langsigtede resultatindikatorer vedrørende ungdomsbeskæftigelsesinitiativet måler de unges situation allerede seks måneder efter interventionens afslutning, men det ville være lettere at drage konklusioner om bæredygtigheden af bestemte tilbud (f.eks. jobtilbud), hvis målingerne blev foretaget over længere tid

—Forordningen giver medlemsstaterne mulighed for på frivillig basis at udvide målgruppen for ungdomsbeskæftigelsesinitiativet til også at omfatte personer over 25 år, men under 30 år. Der er imidlertid ingen af de relevante indikatorer, der dækker aldersgruppen 25-29 år, og det er derfor svært at vurdere effektiviteten af foranstaltningerne vedrørende denne aldersgruppe. I sin vejledning opfordrer Kommissionen kraftigt medlemsstaterne til at udvikle deres egne outputindikatorer for aldersgruppen 25-29 år (f.eks. antal deltagere i UBI-finansierede aktioner), men omtaler ikke de dertil knyttede resultatindikatorer. Retten konstaterede, at ingen af de fire undersøgte medlemsstater, der valgte at udvide UBI-målgruppen (Frankrig, Italien, Litauen og Portugal), har opstillet supplerende programspecifikke resultatindikatorer, og at to af dem (Frankrig og Portugal) end ikke har opstillet supplerende outputindikatorer for den udvidede målgruppe.

23COM(2008) 868/3 »New skills for new jobs, Anticipating and matching labour market and skills needs«.

24Europa-Kommissionens arbejdsdokument SWD(2012) 409 final, s. 21.

25Henstilling 25 til medlemsstaterne.

26Af landene i den reviderede stikprøve var det kun i Italien, der blev aflagt teknisk besøg.

27Pr. juni 2014 havde 12 medlemsstater ud over Litauen reageret på Kommissionens anmodning og indsendt reviderede planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien (Belgien, Bulgarien, Grækenland, Spanien, Kroatien, Ungarn, Letland, Nederlandene, Polen, Rumænien, Sverige og Slovakiet).

28Artikel 19, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1303/2013.

29Artikel 19, stk. 1 og 3 i forordning (EU) nr. 1303/2013.

30Bilag XI til forordning (EU) nr. 1303/2013.

31Estland, Spanien, Finland, Irland, Luxembourg, Malta, Polen, Sverige og Det Forenede Kongerige.

32Særberetning nr. 3/2010 »Konsekvensanalyser i EU-institutionerne: er de en hjælp i beslutningsprocessen?«, punkt 3 (http://eca.europa.eu).

33Europa-Kommissionen: »Impact assessment guidelines«, SEK(2009) 92.

34Europa-Kommissionens arbejdsdokument SWD(2012) 409 final, s. 11-12.

35Europa-Parlamentet, offentlig høring — Budgetudvalget i samarbejde med Udvalget for Beskæftigelse og Sociale Anliggender, tirsdag den 1. april 2014, side 23.

36ILO, Global Employment Outlook: »Global spill-overs from advanced to emerging economies worsen the situation for young jobseekers«, september 2012, http://www.ilo.org.

37ILO: Eurozone job crisis: trends and policy responses, juli 2012. Oplysningerne blev også offentliggjort på Kommission websted http://ec.europa.eu.

38Belgien, Irland, Spanien, Frankrig, Nederlandene og Portugal.

39ILO: Youth guarantees: a response to the youth employment crisis?, 2013 (http://www.ilo.org).

40Europa-Kommissionens arbejdsdokument SWD(2014) 410 final, s. 25.

41Artikel 18 i forordning (EU) nr. 1304/2013.

42Rådets henstilling om en kvalitetsramme for praktikophold, Bruxelles, den 10. marts 2014 (http://www.consilium.europa.eu).

43Rådets erklæring om den europæiske alliance for lærlingeuddannelser, Rådet for Beskæftigelse, Socialpolitik, Sundhed og Forbrugerpolitik, Luxembourg, den 15. oktober 2013.

44»FAQs on the Youth Guarantee«, spørgsmål 6 (http://www.ec.europa.eu).

45Europa-Parlamentet: Indicators of Job Quality in the European Union, PE429.972, 2009 (http://www.europarl.europa.eu); CSES: Study on Measuring Employment Effects, juni 2006; OECD: Local Implementation of Youth Guarantees: Emerging Lessons from European Experiences, 2014.

46Italiens nationale statistiske institut (ISTAT): »Calcolo della soglia di povertà assoluta« (http://www.istat.it).

47Europa-Kommissionen: Guidance on Evaluation of the Youth Employment Initiative, juli 2014.

48Artikel 19, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1304/2013.

49Europa-Kommissionen: The Youth Guarantee: Making It Happen, 2014, s. 3.

50Rådets henstilling af 22. april 2013 om oprettelsen af en ungdomsgaranti, henstilling 6.

51EMCO blev nedsat ved Rådets afgørelse 2000/98/EF af 24. januar 2000 om nedsættelse af et beskæftigelsesudvalg (EFT L 29 af 4.2.2000, s. 21) på grundlag af artikel 150 i TEUF. Hver EU-medlemsstat og Kommissionen udpeger to medlemmer til EMCO.

52INDIC/07/13052014/EN — Monitoring the Youth Guarantee — Revised Working Group note for the IG meeting on 13 May 2014.

53Rådet for Den Europæiske Union: »Implementation of the Youth Guarantee and monitoring framework — endorsement of the EMCO’s key messages«, 17. november 2014.

54Kommissionens websted: Landespecifikke henstillinger 2013 (http://ec.europa.eu).

55Europa-Parlamentets beslutning af 22. oktober 2014 om det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker: gennemførelse af prioriteterne for 2014 (2014/2059(INI)).

56Artikel 53 i forordning (EU) nr. 1303/2013.

57Forordning (EU) nr. 1303/2013 og forordning (EU) nr. 1304/2013.

58Artikel 19, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1304/2013.

59Artikel 19, stk. 3 og 4, i forordning (EU) nr. 1304/2013.

60Bilag II til forordning (EU) nr. 1304/2013.

Konklusioner og anbefalinger

85

Henstillingen om ungdomsgarantien blev formelt vedtaget af EU’s Ministerråd den 22. april 2013 på grundlag af et forslag fremsat af Kommissionen i december 2012. Henstillingen indeholdt specifikke henstillinger til både medlemsstaterne og Kommissionen vedrørende gennemførelsen af garantien. Kommissionen fik navnlig til opgave at vurdere medlemsstaternes foreliggende planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien, så medlemsstaterne kunne få feedback på de bilaterale møder i forbindelse med det europæiske semester.

Kommissionen gav medlemsstaterne tilstrækkelig og rettidig støtte i forbindelse med etableringen af deres ungdomsgarantiordninger

86

Retten konkluderer, at Kommissionen samlet set gav medlemsstaterne tilstrækkelig og rettidig støtte i forbindelse med etableringen af deres ungdomsgarantiordninger. Nærmere bestemt udsendte Kommissionen en vejledning om udformning af ungdomsgarantiordninger i september 2013, dvs. kun fem måneder efter vedtagelsen af Rådets henstilling i april 2013 (punkt 29-31).

87

Kommissionen udførte en omfattende og rettidig vurdering af medlemsstaternes udkast til planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien og fandt adskillige mangler. Den foretog imidlertid ikke en grundig og konsekvent undersøgelse af følgende aspekter: IKT-kvalifikationer/digitale færdigheder, gensidig forpligtelse og gensidig læring. Retten konstaterede også, at ikke alle medlemsstater indsendte en ajourført plan for gennemførelsen af ungdomsgarantien som reaktion på Kommissionens vurdering (punkt 32-39).

Retten identificerede risici, der kan forhindre, at ungdomsgarantien gennemføres effektivt

88

På grundlag af en gennemgang af Kommissionens vurdering af planerne for gennemførelsen af ungdomsgarantien identificerede Retten en række risici, der vedrører tilstrækkeligheden af den samlede finansiering og begrebet »kvalitetstilbud« samt overvågnings- og rapporteringsordningerne for ungdomsgarantien.

Tilstrækkeligheden af den samlede finansiering til ungdomsgarantien

89

Eftersom Kommissionen ikke har foretaget en konsekvensanalyse, mener Retten ikke, at der foreligger tilstrækkelige oplysninger om de potentielle omkostninger ved at gennemføre en ungdomsgaranti i EU’s medlemsstater. Da revisionen fandt sted, havde Kommissionen heller ikke et detaljeret billede af, hvor mange EU-midler og nationale midler medlemsstaterne havde afsat til de forskellige foranstaltninger under ungdomsgarantien, herunder navnlig foranstaltninger vedrørende strukturelle reformer. Manglen på sådanne oplysninger giver efter Rettens mening risiko for, at den samlede finansiering ikke er tilstrækkelig til at gennemføre ungdomsgarantien (punkt 45-57).

Anbefaling 1

Medlemsstaterne bør fremlægge en klar og fuldstændig oversigt over omkostningerne i forbindelse med alle de foranstaltninger til bekæmpelse af ungdomsarbejdsløsheden, som de har planlagt under ungdomsgarantien, så Kommissionen kan vurdere det samlede finansieringsbehov.

Begrebet »kvalitetstilbud«

90

Det fremhæves i definitionen af ungdomsgarantien, at der skal gives »kvalitetstilbud«, og denne kvalitet er afgørende for, at de unge får en reel mulighed for at forbedre deres beskæftigelsesegnethed med henblik på en varig og attraktiv integration på arbejdsmarkedet, så den samlede ungdomsbeskæftigelse på denne måde øges. Fordi der ikke er fastsat et sæt af kvalitative karakteristika, der definerer et jobtilbud af god kvalitet, er der en risiko for, at gennemførelsen af ungdomsgarantiordningerne bliver ineffektiv og uensartet i (og tilmed inden for) de forskellige medlemsstater (punkt 58-64).

Anbefaling 2

Kommissionen bør anbefale, at der indføres et sæt af kvalitative karakteristika, der skal være til stede, før der kan ydes støtte fra EU-budgettet til job, praktikophold og lærlingepladser. Disse karakteristika kunne baseres på de elementer, der er brugt til at definere et kvalitetstilbud i Kommissionens vejledning for evaluering af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet.

Overvågning af ungdomsgarantiordningerne

91

Retten konstaterede, at en omfattende ramme for overvågning og rapportering vedrørende ungdomsgarantien stadig er under udvikling. Med henblik på at få et klart billede af gennemførelsen af ungdomsgarantien som helhed, bør samtlige foranstaltninger overvåges for at sikre, at midlerne investeres fornuftigt, og at foranstaltningerne gennemføres på en sådan måde, at de får reel betydning for de unge. Det vil også gøre det muligt at reagere proaktivt, hvis det viser sig, at målene ikke vil blive nået. Disse oplysninger bør rapporteres på en sådan måde, at det kan påvises, at ungdomsgarantien har (eller ikke har) været en succes (punkt 65-84).

Anbefaling 3

Kommissionen bør etablere et omfattende system for overvågning af ungdomsgarantien, der dækker både strukturelle reformer og foranstaltninger rettet mod enkeltpersoner. Resultaterne af denne overvågning bør rapporteres til Europa-Parlamentet og Rådet.

Vedtaget af Afdeling II, der ledes af Henri Grethen, medlem af Revisionsretten, i Luxembourg på mødet den 25. februar 2015.

På Revisionsrettens vegne

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
Formand

Bilag

Bilag I

Ungdomsarbejdsløshed (juni 2014)

Kilde: Eurostat.

Bilag II

Lande, der er berettigede til finansiering under ungdomsbeskæftigelsesinitiativet

Medlemsstat
En eller flere regioner, der er berettigede til finansiering under ungdomsbeskæftigelsesinitiativet
Specifik tildeling under ungdomsbeskæftigelsesinitiativet
(euro)

Belgien
Ja
42 435 070

Bulgarien
Ja
55 188 745

Den Tjekkiske Republik
Ja
13 599 984

Danmark
Nej
-

Tyskland
Nej
-

Estland
Nej
-

Irland
Ja
68 145 419

Grækenland
Ja
171 517 029

Spanien
Ja
943 496 315

Frankrig
Ja
310 161 402

Kroatien
Ja
66 177 144

Italien
Ja
567 511 248

Cypern
Ja
11 572 101

Letland
Ja
29 010 639

Litauen
Ja
31 782 633

Luxembourg
Nej
-

Ungarn
Ja
49 765 356

Malta
Nej
-

Nederlandene
Nej
-

Østrig
Nej
-

Polen
Ja
252 437 822

Portugal
Ja
160 772 169

Rumænien
Ja
105 994 315

Slovenien
Ja
9 211 536

Slovakiet
Ja
72 175 259

Finland
Nej
-

Sverige
Ja
44 163 096

Det Forenede Kongerige
Ja
206 098 124

I ALT

3 211 215 406

Bilag III

Kommissionens vurdering af planerne for gennemførelsen af ungdomsgarantien og af forhåndsbetingelserne i relation til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet

Medlemsstat
Planen for gennemførelsen af ungdomsgarantien
De UBI-relaterede forhåndsbetingelser

Bulgarien

  Meget begrænset

      Opfyldt

Den Tjekkiske Republik

  Meget begrænset

      Opfyldt

Grækenland

  Meget begrænset

      Opfyldt

Italien

  Meget begrænset

      Opfyldt

Litauen

  Meget begrænset

      Opfyldt

Polen

  Meget begrænset

      Opfyldt

Det Forenede Kongerige

  Meget begrænset

      Opfyldt

Belgien

      Delvis

      Opfyldt

Irland

      Delvis

      Opfyldt

Spanien

      Delvis

      Opfyldt

Frankrig

      Delvis

      Opfyldt

Kroatien

      Delvis

      Opfyldt

Cypern

      Delvis

  IKKE opfyldt

Letland

      Delvis

      Opfyldt

Ungarn

      Delvis

      Opfyldt

Portugal

      Delvis

      Opfyldt

Slovenien

      Delvis

      Opfyldt

Slovakiet

      Delvis

      Opfyldt

Sverige

      Delvis

      Opfyldt

NB: Da revisionen fandt sted, havde Kommissionen ikke vurderet Rumæniens opfyldelse af forhåndsbetingelserne i relation til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet.

Kommissionens svar

Resumé

V Første led

Kommissionen har bemærket sig anbefalingerne til medlemsstaterne og ville netop gerne have, at der i visse tilfælde var en bedre oversigt over størrelsen af de anslåede udgifter til alle de planlagte foranstaltninger til bekæmpelse af ungdomsarbejdsløsheden.

I det af Kommissionen udarbejdede skema blev medlemsstaterne bedt om oplysninger om nationale og regionale/lokale finansieringsmuligheder og finansieringsmuligheder fra EU og arbejdsgiverside og andre kilder, dvs. at medlemsstaterne blev opfordret til at fremkomme med fuldstændige oplysninger om de samlede udgifter til og finansieringen af ungdomsgarantien (inkl. udækkede finansieringsbehov).

19 ud af 28 medlemsstater har fremlagt disse oplysninger (med forskellige grader af detaljer).

V Andet led

Kommissionen tilslutter sig anbefalingen og mener, at den er delvist gennemført, f.eks. gennem Rådets henstilling om en kvalitetsramme for praktikophold, den europæiske alliance om lærlingeuddannelser og den tilhørende rådserklæring samt den overvågning af beskæftigelseskvaliteten, som er indbygget i det europæiske semester.

Med hensyn til bestræbelserne på at indføre et sæt kvalitative karakteristika, vil Kommissionen gøre en ekstra indsats for at fremme overvejelserne om »kvalitetstilbud« under hensyntagen til de kvalitative karakteristika, der er nævnt i vejledningen om evaluering af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet. Kommissionen vil bl.a. arrangere en debat om begrebet »kvalitetstilbud« i forbindelse med det næste møde for de nationale koordinatorer af ungdomsgarantien, opfordre medlemsstaterne til at drøfte begrebet »kvalitetstilbud« i Beskæftigelsesudvalget, undersøge mulighederne for at fremhæve kvalitative ungdomsgarantitilbud i forbindelse med det gensidige læringsprogram og udbygge retningslinjerne om »kvalitet« i FAQ-dokumentet om ungdomsgarantien.

Kommissionen bemærker, at jobtilbuddenes kvalitet vil fremgå af de efterfølgende evalueringer, således som det anbefales i retningslinjerne om evaluering af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet.

V Tredje led

Kommissionen tilslutter sig anbefalingen og mener, at den allerede er delvist gennemført ved den af EPSCO-Rådet godkendte indikatorramme, de relevante ordninger, som er indeholdt i ESF-forordningens artikel 19 og bilag I og II, og de relevante bestemmelser i forordningen om fælles bestemmelser vedrørende overvågning og evaluering af foranstaltninger finansieret af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet og takket være Kommissionens forpligtelse til at fremlægge en rapport om ungdomsgarantiens gennemførelse for Europa-Parlamentet og Rådet i 2016.

Overvågningsaktiviteterne vil indgå i Kommissionens vurdering af ungdomsgarantiens gennemførelse i forbindelse med de kommende europæiske semestre. De vil desuden danne baggrund for Kommissionens rapport i 2016 om ungdomsgarantiens gennemførelse, som Europa-Parlamentet og Rådet formelt vil få forelagt gennem de relevante kanaler.

Indledning

15

Kommissionen bemærker, at der er afsat yderligere 11 mia. til f.eks. modernisering af arbejdsformidlingerne og selvstændig virksomhed, hvilket også indirekte vil være til støtte for ungdomsbeskæftigelsen.

Der vil blive brugt over 26 mia. EUR til uddannelse, inkl. livslang læring, som forventes især at være til fordel for unge.

Bemærkninger

37

Kommissionen vil gerne minde om, at de lovgivningsmæssige rammer ikke er bindende, idet den agerer på grundlag af en rådshenstilling, og at en række delelementer i ungdomsgarantien er brugbare i bestemte situationer, men at de ikke alle nødvendigvis skal indgå i en særlig national ordning.

Da den fremlagte plan for gennemførelse af ungdomsgarantien blev evalueret, var det desuden kun det første skridt i det løbende tilsyn med ungdomsgarantiens gennemførelse i medlemsstaterne. Kommissionen overvåger gennemførelsen af ungdomsgarantien i forbindelse med det europæiske semester. Det europæiske semester dækker en bred vifte af nationale politikker, der har berøring med ungdomsgarantiens gennemførelse.

37 Første led

I forbindelse med det europæiske semester fremhæves det, hvor det er nødvendigt, at der er brug for at øge IKT-kvalifikationer/digitale færdigheder.

37 Andet led

Ifølge Kommissionen bliver ungdomsgarantiordningen ikke nødvendigvis mindre effektiv af, at der ikke er blevet taget hensyn til forbindelsen mellem afvisningen af et fornuftigt tilbud og arbejdsløshed og sociale ydelser.

I Kommissionens arbejdsdokument fastsættes det, at det kunne overvejes at indføre principperne om en gensidig forpligtelse i de aktive arbejdsmarkedspolitikker i forbindelse med ungdomsgarantiordningens udformning¹.

I Rådets henstilling henvises der til princippet om gensidig forpligtelse i forbindelse med tidlig indgreb og aktivering (henstilling 10).

»Gensidig forpligtelse« kan være forbundet med store fordele, men det er ikke medtaget i evalueringsskemaet, da det vil være alt for restriktivt at dømme en ordning efter, om det er med eller ej, f.eks. hvis en medlemsstat har valgt ikke at basere sin ordning på dette princip, eller hvis det ikke er muligt i henhold til de nationale bestemmelser og praksis.

Hovedvægten blev derfor lagt på en vurdering af ungdomsgarantiens vigtigste byggeklodser og, om tilbuddene fandtes, og hvad de dækkede.

41

Når der er vedtaget et operationelt program med foranstaltninger, der vedrører ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, skal der være etableret »en strategisk politisk ramme til fremme af ungdomsbeskæftigelsen«, inden der udbetales midler fra Kommissionen. Når Kommissionen vurderer, om dette krav er opfyldt (ungdomsbeskæftigelsesinitiativets såkaldte forhåndsbetingelse), baserer den sig på medlemsstaternes selvevaluering og de heri indeholdte oplysninger. I de tilfælde, hvor en medlemsstat henviste til supplerende nationale strategier for ungdomsbeskæftigelsen, som ikke var indeholdt i planen for ungdomsgarantiens gennemførelse, var Kommissionen nødt til at basere sin vurdering af, om forhåndsbetingelsen var opfyldt, på samtlige strategiske dokumenter om ungdomsbeskæftigelse omtalt af medlemsstaterne. Når Kommissionen skal vurdere, om forhåndsbetingelsen er opfyldt, ser den dog på overensstemmelsen med planen for ungdomsgarantiens gennemførelse for at sikre, at ESF-investeringerne matcher den pågældende medlemsstats politiske målsætninger.

42

Kommissionen understreger, at vurderingsgrundlaget for planen om ungdomsgarantiens gennemførelse ikke er det samme som for opfyldelsen af forhåndsbetingelserne, eftersom der er to forskellige mål, nemlig politiske mål (ungdomsgarantien) og overholdelse af lovgivningen (ungdomsbeskæftigelsesinitiativet).

Opfyldelse af forhåndsbetingelsen forudsætter, at der »findes en strategisk politisk ramme til fremme af ungdomsbeskæftigelse, herunder via gennemførelse af ungdomsgarantien«. Delkriteriet om, at Kommissionen skal vurdere »den strategiske politiske ramme« er også fastsat i forordningen. I sidstnævnte forbindelse nævnes der intet om, at der skal foreligge en plan for gennemførelse af ungdomsgarantien og dermed, at der foreligger en positiv vurdering fra Kommissionen.

Der er således ikke nogen automatisk forbindelse mellem vurderingen af planen om gennemførelsen af ungdomsgarantien, som gennemføres ud fra et politisk perspektiv og på grundlag af ungdomsgarantianbefalingerne, og vurderingen af forhåndsbetingelserne med betydning for ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, hvortil der anvendes nogle standardkriterier, som er fastsat i forordningen om fælles bestemmelser.

Kommissionen bemærker, at den under lovgivningsprocessen foreslog, at der skulle kræves en plan for gennemførelse af ungdomsgarantien for, at man kunne betragte forhåndsbetingelsen som værende opfyldt, men at dette blev afvist af Rådet.

43

Kommissionen henviser til sit svar på punkt 42. At de to processer til tider medfører nuancerede eller lettere forskellige resultater kan forklares med, at de af natur er forskellige, selv om de i et vist omfang er kædet sammen.

Delkriteriet for vurderingen af »den strategiske politiske ramme til fremme af ungdomsbeskæftigelsen« indeholder også flere kvalitative elementer som f.eks. identifikation af de centrale aktører, herunder de involverede offentlige myndigheder, og koordinering med partnerne, etablering af tidlige indgreb og aktiveringsordninger og overvågning. Vurderingen af disse kvalitative elementer er mere end blot en formel kontrol.

Herudover er Kommissionens vurdering af, om ungdomsbeskæftigelsesinitiativets forhåndsbetingelse er opfyldt, i det omfang det har været muligt, blevet brugt til at bede om visse ændringer af planen om gennemførelse af ungdomsgarantien (f.eks. i Frankrig).

Kommissionens svar på punkt 45 og 46

Kommissionen er enig og vil gerne understrege, at det er helt afgørende at investere i ungdomsgarantien, hvis EU skal fastholde sit fremtidige vækstpotentiale. Stor finansiel EU-støtte kan være en hjælp, navnlig støtte fra Den Europæiske Socialfond og støtte i forbindelse med ungdomsbeskæftigelsesinitiativet. Men hvis ungdomsgarantien skal have reel betydning, er medlemsstaterne også nødt til at prioritere de beskæftigelsesfremmende foranstaltninger for unge i deres nationale budgetter.

47

19 ud af 28 medlemsstater har oplyst, hvordan de forventer, at deres ungdomsgarantiordninger skal finansieres (mere eller mindre detaljeret). Kommissionen så dog gerne, at der i visse tilfælde blev givet en bedre oversigt over udgifterne til alle de planlagte foranstaltninger, men den er opmærksom på, at der må tages forbehold for ethvert skøn over udgifterne til ungdomsgarantien.

49

I henstillingen om ungdomsgarantien angives det ikke præcist, hvordan medlemsstaterne skal gennemføre ungdomsgarantien, da det i høj grad er afhængig af den nationale situation (dvs. antallet af unge, der hverken er i beskæftigelse eller under uddannelse, og deres særlige karakteristika).

Virkningerne afhænger derfor af, hvordan medlemsstaterne vælger at målrette foranstaltningerne, og hvordan støtten udformes.

Som det blev forklaret i begrundelsen til Kommissionens forslag, er der vedlagt et arbejdsdokument, hvori der mere detaljeret redegøres for, hvad en ungdomsgaranti består af, hvad udgifterne og fordelene er ved sådanne ordninger, og hvordan de enkelte bestanddele, der kræves til en vellykket ungdomsgaranti, kan beskrives. Desuden redegør arbejdsdokumentet i et bilag for de politikker til fremme af ungdomsbeskæftigelsen, som allerede findes i de 27 medlemsstater og Kroatien, hvilket afspejler de forskellige udgangspunkter for disse lande i etableringen af fuldt udbyggede ungdomsgarantiordninger.

Den reelle udgift til en ungdomsgaranti afhænger også af de nationale omstændigheder og den måde, den udformes og gennemføres i de enkelte medlemsstater. Ethvert skøn over udgifterne til ungdomsgarantien er derfor på flere måder behæftet med usikkerhed.

Som strømpil for medlemsstaternes potentielle udgifter til gennemførelse af ungdomsgarantien kan landene Østrig, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige bruges som eksempel.

50

Kommissionen henviser til sit svar på punkt 15.

53

Kommissionen henviser til sit svar på punkt 47.

54

Kommissionen gav faktisk Frankrig besked om, at planens samlede kvantitative mål ikke er tilstrækkeligt klare og understregede samtidig, at der stadig er tvivl om kvaliteten af de tilbud, som Pôle Emploi stiller til rådighed for unge, der hverken er i beskæftigelse eller under uddannelse, som led i ungdomsgarantien. Der vil ske en yderligere opfølgning i forbindelse med det europæiske semester.

I forbindelse med Irlands plan om gennemførelsen af ungdomsgarantien blev der samtidig fremlagt en tabel med oplysninger om den gennemsnitlige deltagelse, tilgangen af nye deltagere, den forventede tilgang af unge og de skønnede omkostninger ved ungdomsbestemmelsen. De irske myndigheder er tilbageholdende med at give et skøn over det fremtidige antal deltagere, indtil de offentlige budgetmidler er blevet godkendt, og har derfor ikke angivet nogen tal for tiden efter 2014. Det blev derfor ikke fundet nødvendigt eller formålstjenligt at anmode Irland om yderligere oplysninger.

Kommissionens svar på punkt 55 og 56

Ifølge Kommissionen var det for det første vigtigt at kunne kontrollere, om der var afsat (tilstrækkelige) nationale midler til støtte for EU-midlerne. Medlemsstaterne blev derfor udstyret med et skema, hvor de blev bedt om at oplyse, hvilke finansieringskilder der fandtes, dvs. om finansieringen kom fra EU, nationale eller regionale/lokale kilder, arbejdsgiverne og/eller andre finansieringskilder.

Fordelingen mellem de forskellige EU-midler blev vurderet at være sekundær på det tidspunkt, eftersom det operationelle program forventedes at foreligge kort tid efter. Kommissionen var af den opfattelse, at de relevante operationelle programmer ville indeholde en detaljeret oversigt over EU-finansieringskildernes fordeling efter ESF/UBI, idet medlemsstaterne og Kommissionen endnu ikke havde afsluttet de uformelle forhandlinger om de operationelle programmers finansieringsplaner.

57

Kommissionen gør opmærksom på, at lovmæssigheden af udgifterne til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet vil blive kontrolleret i forbindelse med den normale sikkerhedsprocedure, hvor der bliver taget passende hensyn til særlige risici.

Kommissionens svar på punkt 61 og 62

Kommissionen er enig i, at »kvalitet« er afgørende for gennemførelsen af ungdomsgarantien.

Kommissionen anbefaler en række kvalitetstræk ved praktikophold (ved hjælp af Rådets henstilling om kvalitetsrammer for praktikophold) og lærlingeuddannelser (ved hjælp af den europæiske alliance for lærlingeuddannelser og den tilhørende rådserklæring). Hvad de enkelte jobs angår, så fører Kommissionen tilsyn med kvaliteten af beskæftigelsen i forbindelse med det europæiske semester, især med henblik på overgangen mellem skole og arbejdsliv og spørgsmål vedrørende opdelingen af arbejdsmarkedet.

Hvad angår beskæftigelens kvalitet på det frie marked, er det Kommissionens holdning, at kontrol af kvaliteten er afhængig af situationen på det pågældende arbejdsmarked, dvs. f.eks. arbejdsmarkedslovgivningen eller den aktuelle økonomiske situation.

Kommissionen vil gøre en ekstra indsats for at fremme overvejelserne om »kvalitetstilbud« under hensyntagen til de kvalitative karakteristika, der er nævnt i vejledningen om evaluering af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet. Kommissionen vil bl.a. arrangere en debat om begrebet »kvalitetstilbud« i forbindelse med det næste møde for de nationale koordinatorer af ungdomsgarantien, opfordre medlemsstaterne til at drøfte begrebet »kvalitetstilbud« i Beskæftigelsesudvalget, undersøge mulighederne for at fremhæve kvalitative ungdomsgarantitilbud i forbindelse med det gensidige læringsprogram og udbygge retningslinjerne om »kvalitet« i FAQ-dokumentet om ungdomsgarantien.

63

Kommissionen henviser til sit svar på punkt 61 og 62.

Endelig gør Kommissionen opmærksom på, at det ikke er muligt at sikre en ensartet gennemførelse eller at anlægge en standardiseret tilgang, og det er heller ikke i overensstemmelse med Rådets henstilling, hvor det klart fremgår, at ungdomsgarantiordningerne skal være i overensstemmelse med de lokale, regionale og nationale forhold.

Kommissionen er dog enig i, at det er helt afgørende, at gennemførelsen af ungdomsgarantiordningerne er effektiv. Den resultatbaserede tilgang, som Kommissionen har anlagt, har netop en række fordele ved vurderingen af, om ungdomsgarantiordningerne er effektive, eftersom den tager højde for de forskellige arbejdsmarkedssituationer, og om et givet tilbud passer til den enkelte person.

Det er således Kommissionens opfattelse, at et tilbud generelt kan siges at være et kvalitetstilbud, hvis den pågældende person opnår en varig tilknytning til arbejdsmarkedet. Det vil sige, at vedkommende ikke atter bliver arbejdsløs eller står tilbage uden beskæftigelse efter tilbuddet. Kvaliteten af et tilbud kan derfor måles på resultatet. Som understreget ovenfor (jf. svar på punkterne 61 og 62) vil Kommissionen yderligere stimulere overvejelserne om »kvalitetstilbud«.

Kommissionen bemærker, at der allerede gælder kvalitetsstandarder for tilbud om lærlingeuddannelser, praktikophold og videreuddannelse, uanset om de modtager støtte eller ej, f.eks. de foranstaltninger, der finansieres som led i UBI/ESF-programmer og nationale programmer.

65

Det er Kommissionen magtpåliggende at understrege, at det var nødvendigt med en langvarig konsensusskabende indsats for at fastlægge en fælles tilsynsramme. Det kan have forsinket vedtagelsen af Rådets henstilling om ungdomsgarantien på et kritisk tidspunkt og dermed have umuliggjort et hurtigt resultat.

68

Kommissionen vil gerne gøre opmærksom på, at overvågningsresultaterne indgår i de centrale dokumenter, som Europa-Kommissionen vedtager i forbindelse med det europæiske semester (Kommissionens arbejdsdokumenter, grundige undersøgelser, forslag til landespecifikke henstillinger).

Kommissionen står i regelmæssig forbindelse med Europa-Parlamentet om forløbet af det europæiske semester.

Endelig skal Kommissionen i forlængelse af konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde den 27.-28. juni 2013 aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet i 2016 om gennemførelsen af ungdomsgarantien og forløbet af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet.

Kommissionens svar på punkt 69 og 70

Kommissionen kan oplyse, at Beskæftigelsesudvalget den 3. december 2014 for anden gang udtalte sig om gennemførelsen af ungdomsgarantiordningerne i 21 medlemsstater, og at der blev udarbejdet konklusioner for hver enkelt af de kontrollede medlemsstater. Der vil blive fulgt op på dette arbejde i maj 2015. I alle Beskæftigelsesudvalgets udtalelser fra december 2014 blev der indgående set på ungdomsgarantiordningerne ud fra en ensartet fremgangsmåde under anvendelse af samme arbejdsmetoder for alle medlemsstater. Både udtalelserne fra maj og december 2014 blev anvendt i de efterfølgende EPSCO-møder om ungdomsbeskæftigelse og ungdomsgarantien.

71

Indikatorrammen for overvågningen af ungdomsgarantien blev godkendt af Beskæftigelsesudvalget den 22. september 2014. Beskæftigelsesudvalgets nøglebudskaber om indikatorrammen for overvågning af ungdomsgarantien blev godkendt på EPSCO-Rådet i december 2014; heri opfordres der til en klar politisk tilkendegivelse om at ville fjerne de eksisterende hindringer for dataindsamlingen og sikre en fornuftig overvågningsordning for ungdomsgarantien både i EU som helhed og i medlemsstaterne med udgangspunkt i den foreslåede ramme.

Se tillige Kommissionens svar på punkt 65.

72

Kommissionen er enig i, at der er brug for en løbende forpligtelse fra medlemsstaternes side. Beskæftigelsesudvalgets indikatorgruppe iværksatte i oktober 2014 ungdomsgarantiens pilotdataindsamling. Formålet var at afprøve den metode, der er foreslået anvendt i forbindelse med den regelmæssige administrative dataindsamling med det formål at føre kontrol med ungdomsgarantiens gennemførelse og at vurdere, hvilke hindringer medlemsstaterne står over for, og hvordan de kan løses med henblik på den regelmæssige dataindsamling, der skal starte i juni 2015. Den 18. februar havde alle medlemsstater med undtagelse af tre indsendt deres bidrag. De resterende bidrag forventes at foreligge snarest.

73

Fremlæggelsen af resultaterne af de vigtigste beskæftigelsesmæssige og sociale indikatorer suppleres med en række yderligere oplysninger fra bl.a. overvågningen af beskæftigelsesresultaterne og vurderingen af medlemsstaternes politiske foranstaltninger.

Kommissionens fælles svar på punkt 74-76

Kommissionen understreger, at udarbejdelsen og vedtagelsen af landespecifikke henstillinger først og fremmest er en politisk proces, hvor Kommissionen på grundlag af arbejdsdokumenternes landespecifikke analyser fremsætter et forslag, som efterfølgende vurderes i løbet af en flersidet drøftelse i udvalg og rådsgrupper for endelig at blive godkendt af Det Europæiske Råd.

I Kommissionens forslag til landespecifikke henstillinger tages der hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende i de enkelte landes situation.

Tekstboks 7

Det er Kommissionens opfattelse, at der blev taget passende hensyn til de særlige forhold i både Litauen og Italien.

77

Kommissionen gør opmærksom på, at semesterarbejdet overordnet set er ensbetydende med, at der i medlemsstaterne gøres en stor reformindsats på mellemlang sigt.

80

Det er Kommissionens opfattelse, at de planer om ungdomsgarantiens gennemførelse, som medlemsstaterne har fremlagt, i de fleste tilfælde allerede indeholder en nyttig generel oversigt over alle ungdomsgarantiforanstaltningerne.

Herudover har Kommissionen etableret en overvågningsordning for ungdomsgarantien. Der føres tilsyn med strukturreformerne i forbindelse med det europæiske semester, inkl. i Beskæftigelsesudvalget. Der vil blive ført tilsyn med de foranstaltninger, der er rettet mod enkeltpersoner, ved hjælp af indikatorrammen for overvågning af ungdomsgarantien, og hvis der er tale om foranstaltninger finansieret af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, vil det ske ved hjælp af de relevante ordninger, der er fastsat i artikel 19 i ESF-forordningen og i bilag I og II hertil, og de relevante bestemmelser om overvågning og evaluering i forordningen om fælles bestemmelser.

84

De i bilag II indeholdte ESF-indikatorer for ungdomsbeskæftigelsesinitiativet er blevet fastlagt ud fra et ønske om at føre så nøje kontrol som muligt med de fælles ESF-indikatorer i bilag I. Samtidig afspejler de ungdomsinitiativets særlige karakter.

84 Første led

Ud fra et ønske om at sikre kvaliteten af de resultater, der opnås med UBI-finansieringen, har Kommissionen en interesse i at måle de overordnede resultater i forhold til ændringerne i en persons status, nemlig fra at have været en person, som hverken var i beskæftigelse eller under uddannelse ved starten på indsatsen til den potentielle ændring, der er indtruffet efter UBI-støtten.

I forbindelse med ungdomsgarantien stilles der en række særskilte overvågningskrav, som gør det muligt at spore de typer tilbud, som ungdomsgarantien vil medføre fra 2016 og fremefter.

84 Andet led

UBI-indikatorerne følger samme logik og mønster som de fælles ESF-indikatorer.

Som følge af den efterfølgende overvågning af tidligere deltagere i UBI-foranstaltninger, stilles der større krav til deltagerne og de administrative ressourcer. En så omfattende obligatorisk overvågning kan for nogle foranstaltninger synes at være for udgiftstung og overdreven. Når virkningerne iagttages efter et længere tidsrum, vil årsagssammenhængen mellem observationerne og indsatsen være mindre, dvs. at merværdien af observationerne er ringere.

Det er imidlertid muligt for medlemsstaterne ud over den pligtige overvågning at anvende en række supplerende langtidsindikatorer, f.eks. ved at gentage tilsynet efter 6 måneder. Medlemsstaterne er desuden forpligtet til at foretage en konsekvensundersøgelse for at få kendskab til indsatsens langtidsvirkning, f.eks. i form af indkomstændringer i de efterfølgende år og lignende indikatorer ud over de indikatorer, der er angivet i bilag II.

84 Tredje led

I de tilfælde, hvor en medlemsstat har angivet i det operationelle program, at den har til hensigt at udvide målgruppen til under 30 år, har Kommissionen krævet, at medlemsstaten medtager en række supplerende programspecifikke indikatorer til at dække gruppen 25-29 år.

Resultatindikatorerne er ikke som sådan aldersafhængige, og de dækker ikke nogen bestemt aldersgruppe, f.eks. 15-18 år, men Kommissionen har alligevel bedt medlemsstaterne om at tilføje nogle programspecifikke resultatindikatorer for UBI-aldersgruppen 25-29 år, hvis de beslutter at medtage denne gruppe som målgruppe. Disse indikatorer vil gøre det muligt at vurdere indsatsens effektivitet ved at sammenholde dem med UBI-resultatindikatorerne i bilag II.

Konklusion og anbefalinger

87

Se Kommissionens svar på punkt 37.

89

Kommissionen henviser til sit svar på punkt 47.

Kommissionen bemærker, at det ikke i Rådets henstilling angives præcist, hvordan medlemsstaterne skal gennemføre ungdomsgarantien (dvs. beskæftigelse, videreuddannelse, lærlingeuddannelse eller praktikophold), da det afhænger af den nationale situation (dvs. antallet af unge, der hverken er i beskæftigelse eller under uddannelse, og hvordan denne gruppe er sammensat). Udgifter og fordele påvirkes af den konkrete støttes mål og udformning, og det er derfor vanskeligt at beregne udgifter og fordele ved alle mulige optioner på forhånd.

Kommissionen er dog enig i, at den samlede finansiering kan vise sig at være utilstrækkelig for gennemførelsen af ungdomsgarantiordningerne, og den har opfordret medlemsstaterne til at prioritere ungdomsbeskæftigelsesforanstaltninger i deres statsbudgetter.

Det bør desuden bemærkes, at EU-fondenes støtte til ungdomsgarantien rækker længere end til blot de direkte ungdomsbeskæftigelsesinitiativer og ESF-foranstaltninger vedrørende uddannelse og beskæftigelse for unge. ESF støtter desuden modernisering af arbejdsformidlingen, selvstændig virksomhed, uddannelse og social integration, hvilket også delvis er til fordel for ungdomsbeskæftigelsen set ud fra strukturreformerne.

Anbefaling 1

Kommissionen har bemærket sig anbefalingen til medlemsstaterne og ville netop gerne have, at der i visse tilfælde var en bedre oversigt over størrelsen af de anslåede udgifter til de planlagte foranstaltninger til bekæmpelse af ungdomsarbejdsløsheden.

I det af Kommissionen udarbejdede skema blev medlemsstaterne bedt om oplysninger om nationale og regionale/lokale finansieringsmuligheder og finansieringsmuligheder fra EU og arbejdsgiverside og andre kilder, dvs. at medlemsstaterne blev opfordret til at fremkomme med fuldstændige oplysninger om de samlede udgifter til og finansieringen af ungdomsgarantien (inkl. udækkede finansieringsbehov).

19 ud af 28 medlemsstater har fremlagt disse oplysninger (med forskellige grader af detaljer).

90

Ifølge Kommissionen er det ikke muligt at sikre en ensartet gennemførelse af ungdomsgarantien eller at anlægge en standardiseret tilgang, og det er heller ikke i overensstemmelse med Rådets henstilling, hvor det klart fremgår, at ungdomsgarantiordningerne skal være i overensstemmelse med de lokale, regionale og nationale forhold.

Kommissionen er enig i, at det er helt afgørende, at gennemførelsen af ungdomsgarantiordningerne er effektiv. Den resultatbaserede tilgang, som Kommissionen har anlagt, har netop en række fordele ved vurderingen af, om ungdomsgarantiordningerne er effektive, eftersom den tager højde for de forskellige arbejdsmarkedssituationer, og om et givet tilbud passer til den enkelte person.

Det er således Kommissionens opfattelse, at et tilbud generelt kan siges at være et kvalitetstilbud, hvis den pågældende person opnår en varig tilknytning til arbejdsmarkedet. Det vil sige, at vedkommende ikke atter bliver arbejdsløs eller står tilbage uden beskæftigelse efter tilbuddet. Kvaliteten af et tilbud kan derfor måles på resultatet.

Kommissionen bemærker, at der allerede gælder kvalitetsstandarder for tilbud om lærlingeuddannelser, praktikophold og videreuddannelse, uanset om de modtager støtte eller ej, f.eks. de foranstaltninger, der finansieres som led i UBI/ESF-programmer og nationale programmer.

Kommissionen anbefaler således en række kvalitetstræk ved praktikophold (ved hjælp af Rådets henstilling om kvalitetsrammer for praktikophold) og lærlingeuddannelser (ved hjælp af den europæiske alliance for lærlingeuddannelser og den tilhørende rådserklæring). Hvad de enkelte jobs angår, så fører Kommissionen tilsyn med kvaliteten af beskæftigelsen i forbindelse med det europæiske semester, især med henblik på overgangen mellem skole og arbejdsliv og spørgsmål vedrørende opdelingen af arbejdsmarkedet.

Hvad angår beskæftigelsens kvalitet på det frie marked, bemærker Kommissionen, at kontrol af kvaliteten er afhængig af situationen på det pågældende arbejdsmarked, dvs. f.eks. arbejdsmarkedslovgivningen eller den aktuelle økonomiske situation.

Anbefaling 2

Kommissionen tilslutter sig anbefalingen og mener, at den er delvist gennemført, f.eks. gennem Rådets henstilling om en kvalitetsramme for praktikophold, den europæiske alliance om lærlingeuddannelser og den tilhørende rådserklæring samt den overvågning af beskæftigelseskvaliteten, som er indbygget i det europæiske semester.

Med hensyn til bestræbelserne på at indføre et sæt kvalitative karakteristika, vil Kommissionen gøre en ekstra indsats for at fremme overvejelserne om »kvalitetstilbud« under hensyntagen til de kvalitative karakteristika, der er nævnt i vejledningen om evaluering af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet. Kommissionen vil bl.a. arrangere en debat om begrebet »kvalitetstilbud« i forbindelse med det næste møde for de nationale koordinatorer af ungdomsgarantien, opfordre medlemsstaterne til at drøfte begrebet »kvalitetstilbud« i Beskæftigelsesudvalget, undersøge mulighederne for at fremhæve kvalitative ungdomsgarantitilbud i forbindelse med det gensidige læringsprogram og udbygge retningslinjerne om »kvalitet« i FAQ-dokumentet om ungdomsgarantien.

Kommissionen bemærker, at jobtilbuddenes kvalitet vil fremgå af de efterfølgende evalueringer, således som det anbefales i retningslinjerne om evaluering af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet.

91

Kommissionen fører tilsyn med ungdomsgarantiens gennemførelse ved hjælp af det europæiske semester, f.eks. i form af bilaterale møder med medlemsstaterne og factfindingmissioner.

Kommissionen bidrager desuden gennem sit medlemskab af Beskæftigelsesudvalget (EMCO) — og udvalgets forberedelse af Rådets drøftelser — til den multilaterale overvågning af ungdomsgarantiens gennemførelse. Beskæftigelsesudvalget har således én gang i 2013 og to gange i 2014 foretaget en målrettet evaluering af den multilaterale overvågning. Evalueringerne fra såvel maj som december 2014 blev anvendt på de efterfølgende EPSCO-møder om ungdomsbeskæftigelse og ungdomsgarantien.

Hvor det er relevant, fremsætter Kommissionen forslag om landespecifikke henstillinger til medlemsstaterne. Konklusionerne fra Beskæftigelsesudvalgets multilaterale evalueringer indgår i de endelige forhandlinger om de landespecifikke henstillinger.

Beskæftigelsesudvalget godkendte den 22. september 2014 en indikatorramme for overvågning af ungdomsgarantien, som er baseret på makroøkonomiske indikatorer på gennemførelses- og opfølgningsplan, der tilsammen giver et holistisk syn på ungdomsgarantiordningernes indvirkning på unges beskæftigelsesmæssige situation over hele Europa. For øjeblikket indsamler samtlige 28 medlemsstater på forsøgsbasis en række administrative data til anvendelse på »gennemførelsesniveauet«, og i løbet af 2015 vil der blive indledt en regulær dataindsamling. På EPSCO-rådsmødet den 11. december 2014 blev der godkendt en række vigtige udtalelser om indikatorrammen, som samtidig understregede medlemsstaternes politiske forpligtelse til at fremlægge de nødvendige data.

Der vil blive ført tilsyn med de foranstaltninger, der er rettet mod enkeltpersoner, ved hjælp af indikatorrammen for overvågning af ungdomsgarantien, og hvis der er tale om foranstaltninger finansieret af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, vil det ske ved hjælp af de relevante ordninger, der er fastsat i artikel 19 i ESF-forordningen og i bilag I og II hertil, og de relevante bestemmelser om overvågning og evaluering i forordningen om fælles bestemmelser. Hvad især angår ungdomsbeskæftigelsesinitiativet har Kommissionen fastsat rammerne for tilsynet med de af initiativets foranstaltninger, der gennemføres under ungdomsgarantien, ved at fastsætte fælles indikatorer i ESF-forordningen.

Anbefaling 3

Kommissionen tilslutter sig anbefalingen og mener, at den allerede er delvist gennemført ved den af EPSCO-Rådet godkendte indikatorramme, de relevante ordninger, som er indeholdt i artikel 19 i ESF-forordningen og bilag I og II hertil, de relevante bestemmelser i forordningen om fælles bestemmelser vedrørende overvågning og evaluering af foranstaltninger finansieret af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet og takket være Kommissionens forpligtelse til at fremlægge en rapport om ungdomsgarantiens gennemførelse for Europa-Parlamentet og Rådet i 2016.

Overvågningsaktiviteterne vil indgå i Kommissionens vurdering af ungdomsgarantiens gennemførelse i forbindelse med de kommende europæiske semestre. De vil desuden danne baggrund for Kommissionens rapport i 2016 om ungdomsgarantiens gennemførelse, som Europa-Parlamentet og Rådet formelt vil få forelagt gennem de relevante kanaler.

1Kommissionens arbejdsdokument SWD(2012) 409 final, s. 4.

QJ-AB-15-002-DA-E  ISSN 1977-5636

Ungdomsarbejdsløsheden er en stor udfordring for samtlige medlemsstater i EU. For at bidrage til at løfte denne udfordring iværksatte Det Europæiske Råd i 2013 et initiativ kaldet ungdomsgarantien. Ungdomsgarantien skal sikre, at alle unge under 25 år modtager et »kvalitetstilbud« om beskæftigelse, videreuddannelse, en lærlingeuddannelse eller et praktikophold, senest fire måneder efter at de er blevet arbejdsløse eller har forladt det formelle uddannelsessystem. Ordningen finansieres delvis over EU-budgettet, og der vil være behov for supplerende national finansiering.
Med henblik på denne beretning vurderede Revisionsretten, om Kommissionen gav medlemsstaterne passende og rettidig støtte i forbindelse med udarbejdelsen af deres planer for gennemførelsen af ungdomsgarantien. Endvidere undersøgte Revisionsretten, om der er potentielle risici, der kan forhindre en effektiv gennemførelse af ordningen.