EUROPEISKA REVISIONSRÄTTEN

12, rue Alcide De Gasperi

1615 Luxembourg

LUXEMBOURG

Tfn +352 4398-1

E-post: eca-info@eca.europa.eu

Internet: http://eca.europa.eu

Twitter: @EUAuditorsECA

YouTube: EUAuditorsECA

En stor mängd övrig information om Europeiska unionen är tillgänglig på internet via Europa-servern (http://europa.eu).

Luxemburg: Europeiska unionens publikationsbyrå, 2015

Print | ISBN 978-92-872-2023-3 | ISSN 1831-0990 | doi:10.2865/926505 | QJ-AB-15-002-SV-C
PDF | ISBN 978-92-872-2047-9 | ISSN 1977-5830 | doi:10.2865/817075 | QJ-AB-15-002-SV-N
EPUB | ISBN 978-92-872-2024-0 | ISSN 1977-5830 | doi:10.2865/512521 | QJ-AB-15-002-SV-E

© Europeiska unionen, 2015

Kopiering tillåten med angivande av källan.

HUR HITTAR MAN EU:s PUBLIKATIONER?

Gratispublikationer

•Ett enskilt exemplar
genom EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).

•Flera exemplar/ascher/kartor
hos Europeiska unionens representationer (http://ec.europa.eu/represent_sv.htm),
hos delegationer i länder utanför EU (http://eeas.europa.eu/delegations/index_sv.htm),
genom att kontakta nätverket Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_sv.htm)
eller ringa 00 800 6 7 8 9 10 11 (gratis inom hela EU) (*).

(*)Varken informationen eller samtalen kostar i regel något (men vissa operatörer, telefonkiosker och hotell kan ta betalt för samtalen).

Avgiftsbelagda publikationer

•Genom EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).

SV
2015

nr 03

Särskild rapport

EU:s ungdomsgaranti:
Första stegen har tagits
men det finns risker med
genomförandet

(i enlighet med artikel 287.4 andra stycket i EUF-fördraget)

Granskningsteam

I våra särskilda rapporter redovisar vi resultatet av våra effektivitets- och regelefterlevnadsrevisioner av särskilda budgetområden eller förvaltningsteman. Vi väljer ut och utformar granskningsuppgifterna så att de ska få största möjliga effekt och bedömer riskerna när det gäller resultat eller regelefterlevnad, storleken på de aktuella inkomsterna eller utgifterna, framtida utveckling och politiskt intresse och allmänintresse.

Denna effektivitetsrevision utfördes av revisionsavdelning II – under ledning av ledamot Henri Grethen – som är specialiserad på utgiftsområdena strukturpolitik, transport och energi. Granskningen leddes av ledamoten Iliana Ivanova med stöd av kanslichef Tony Murphy, attaché Mihail Stefanov, enhetschef Emmanuel Rauch, granskningsledare Valeria Rota och revisorerna Kristina Maksinen och Paolo Pesce.

Från vänster till höger: P. Pesce, T. Murphy, I. Ivanova, M. Stefanov, K. Maksinen, E. Rauch.

Innehåll

Förkortningar

Ordförklaringar

Sammanfattning

Inledning

Ungdomsarbetslösheten i EU

EU:s roll i sysselsättningspolitiken

Ungdomsgarantin: En åtgärd för att underlätta för ungdomar att hitta ett arbete och en strukturreform för att underlätta övergången från skola till arbete

Finansiering av ungdomsgarantisystemet

Revisionens inriktning och omfattning samt revisionsmetod

Iakttagelser

Kommissionen gav medlemsstaterna tillräckligt stöd vid rätt tidpunkt under inrättandet av ungdomsgarantisystem

Kommissionen lämnade sina riktlinjer om ungdomsgarantisystemets utformning till medlemsstaterna inom fem månader efter rådets rekommendation

Kommissionen gjorde en heltäckande bedömning vid lämplig tidpunkt av medlemsstaternas förslag till genomförandeplaner för ungdomsgarantin

Kommissionen identifierade vid sin bedömning många av bristerna i förslagen till genomförandeplaner för ungdomsgarantin

Alla medlemsstater lämnade inte in en reviderad genomförandeplan för ungdomsgarantin efter kommissionens bedömning

Kommissionens bedömning av genomförandeplaner för ungdomsgarantin samordnades inte tillräckligt väl med bedömningen av förhandsvillkor för operativa program inom ESF och ungdomssysselsättningsinitiativet

Vi identifierade ett antal risker för att genomförandet av ungdomsgarantisystemet inte blir ändamålsenligt

Risk för att den totala finansieringen inte är tillräcklig

Avsaknaden av definition av högkvalitativt jobberbjudande kan minska ungdomsgarantins ändamålsenlighet

En heltäckande ram för övervakningen av och rapporteringen om ungdomsgarantin håller fortfarande på att utarbetas

Slutsatser och rekommendationer

Bilaga I | — | Ungdomsarbetslöshet (juni 2014)
Bilaga II | — | Länder som är berättigade till stöd från ungdomssysselsättningsinitiativet
Bilaga III | — | Kommissionens bedömning av genomförandeplanerna för ungdomsgarantin och förhandsvillkoren för ungdomssysselsättningsinitiativet

Kommissionens svar

Förkortningar

AIR: årlig genomföranderapport

BNP: bruttonationalprodukt

CPR: Förordning med gemensamma bestämmelser (Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 320))

CSR: landsspecifika rekommendationer

EMCO: sysselsättningskommittén

ESF: Europeiska socialfonden

IA: konsekvensanalys

IKT: informations- och kommunikationsteknik

ILO: Internationella arbetsorganisationen

NEET: unga som varken arbetar eller studerar

OP: operativt program

PES: offentliga arbetsförmedlingar

SWD: arbetsdokument

YAT: insatsgrupp för ungdomars sysselsättning

YEI: ungdomssysselsättningsinitiativ

YG: ungdomsgarantin

YGIP: genomförandeplan för ungdomsgarantin

Ordförklaringar

Den europeiska planeringsterminen: Den europeiska planeringsterminen är den första fasen i EU:s årliga cykel för ekonomipolitisk vägledning och övervakning. Varje europeisk planeringstermin analyserar Europeiska kommissionen de finanspolitiska och strukturella reformerna i varje medlemsstat, lämnar rekommendationer och övervakar genomförandet av dem. I den andra fasen av den årliga cykeln, som kallas den nationella terminen, genomför medlemsstaterna den politik de har beslutat.

Europeiska nätverket av offentliga arbetsförmedlingar: Nätverket inrättades genom ett beslut från rådet och Europaparlamentet för att maximera effektiviteten i de offentliga arbetsförmedlingarnas tjänster. Nätverket omfattar alla de 28 EU-länderna och Europeiska kommissionen. Syftet är att jämföra arbetsförmedlingarnas resultat genom benchmarking, identifiera evidensbaserad god praxis och främja ömsesidigt lärande samt främja modernisering och förstärkning av de offentliga arbetsförmedlingarnas tillhandahållande av tjänster, inbegripet ungdomsgarantin, utarbeta bidrag till den europeiska sysselsättningsstrategin och den motsvarande nationella arbetsmarknadspolitiken.

Europeiska socialfonden: Syftet med Europeiska socialfonden (ESF) är att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen inom Europeiska unionen genom att förbättra sysselsättningsmöjligheterna (huvudsakligen genom utbildningsåtgärder) och främja en hög sysselsättningsnivå och fler och bättre arbetstillfällen.

Förhandsvillkor: Förhandsvillkor är konkreta och på förhand exakt definierade avgörande faktorer som är en nödvändig förutsättning för och har ett direkt och verkligt samband med och en direkt inverkan på det faktiska och effektiva uppnåendet av ett specifikt mål för en investeringsprioritering eller en unionsprioritering. När medlemsstaterna utarbetar de operativa program som medfinansieras av de europeiska struktur- och investeringsfonderna under programperioden 2014–2020 måste de bedöma om dessa villkor är uppfyllda. Om de inte är det måste handlingsplaner utarbetas för att säkerställa att de är uppfyllda senast den 31 december 2016.

Genomförandeplan för ungdomsgarantin: I genomförandeplanen för ungdomsgarantin anges hur ungdomsgarantisystemet ska genomföras på nationell nivå, vilken roll som de offentliga myndigheterna respektive andra organisationer ska spela, hur det ska finansieras (inbegripet användning av EU-medel), hur framstegen kommer att bedömas och hur tidsplanen ser ut. Genomförandeplanerna utarbetas av medlemsstaterna. De antas inte av kommissionen.

Insatsgrupper för ungdomars sysselsättning: I februari 2012 inrättade kommissionen tillsammans med de åtta medlemsstater som då hade den högsta ungdomsarbetslösheten, insatsgrupper för ungdomars sysselsättning (Young Action Team, YAT) som skulle identifiera åtgärder genom vilka man skulle kunna dra nytta av de EU-medel (även från ESF) som fortfarande var tillgängliga för programperioden 2007–2013 för att stödja sysselsättningsmöjligheter för ungdomar och små och medelstora företag.

Internationella arbetsorganisationen: Internationella arbetsorganisationen (ILO) är ett FN-organ som handlägger arbetsrättsliga frågor, särskilt internationella arbetsnormer. 185 av FN:s 193 medlemsstater är medlemmar i ILO. Till skillnad från andra av FN:s fackorgan har Internationella arbetsorganisationen en trepartssammansatt styrstruktur – med företrädare för regeringar, arbetsgivare och arbetstagare. ILO är en viktig leverantör av arbetsmarknadsstatistik.

Konsekvensbedömningar: Konsekvensbedömningar bidrar till EU:s beslutsprocesser genom att man systematiskt samlar in och analyserar information om planerade insatser och uppskattar deras sannolika konsekvenser. Konsekvensbedömningar ska göras för alla viktigare politiska initiativ (dvs. de som presenteras i den årliga politiska strategin eller, senare, i kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram), med vissa klart fastställda undantag. Därutöver kan andra viktiga initiativ konsekvensbedömas från fall till fall.

NEET: NEET definieras som ”unga som varken arbetar eller studerar” (young people ”neither in employment, education or training”). Denna definition av NEET togs fram av sysselsättningskommittén (EMCO) i april 2010 för användning inom ramen för de integrerade riktlinjerna för Europa 2020. Definitionen omfattar arbetslösa som inte deltar i allmän eller yrkesinriktad utbildning och icke förvärvsarbetande som inte deltar i allmän eller yrkesinriktad utbildning.

Med andra ord omfattar ”som inte arbetar” både arbetslösa och icke förvärvsarbetande, medan ”som inte studerar” innebär att personer som arbetar eller deltar i formell eller icke-formell utbildning inte räknas in i ”unga som varken arbetar eller studerar”.

Operativt program: Ett operativt program anger vilka som är en medlemsstats prioriteringar och särskilda mål och hur medlen (EU-finansiering och nationell offentlig och privat medfinansiering) kommer att användas under en viss period (vanligtvis sju år) för att finansiera projekt. Projekten måste bidra till att uppnå ett antal mål som anges bland det operativa programmets insatsområden. Operativa program finns för var och en av fonderna på sammanhållningsområdet (det vill säga Eruf, Sammanhållningsfonden och ESF). Operativa program utarbetats av medlemsstaten och måste godkännas av kommissionen innan några medel kan betalas ut från EU:s budget. Operativa program kan endast ändras under den period det omfattar om båda parterna är överens.

Tidigareläggning: Inom ramen för ungdomssysselsättningsinitiativet, innebär tidigareläggning att hela budgeten är tillgänglig för utbetalning under de första två åren av den fleråriga budgetramen i stället för att fördelas över alla sju åren (2014–2020).

Ungdomsgaranti: Ungdomsgarantin, som antogs genom rådets rekommendation av den 22 april 2013 om att inrätta en ungdomsgaranti, innebär att man bör säkerställa att alla unga under 25 år inom fyra månader efter att de avslutat sin formella utbildning eller blivit arbetslösa får ett högkvalitativt erbjudande om sysselsättning, vidareutbildning, lärlingsutbildning eller praktik. Ungdomsgarantin är en avgörande strukturreform som gör att institutionerna samarbetar bättre för att nå konkreta resultat för ungdomar.

Ungdomssysselsättningsinitiativet: Ungdomssysselsättningsinitiativet syftar till att ge ekonomiskt stöd till regioner med ungdomsarbetslöshetsnivåer på över 25 % genom att stödja genomförandet av ungdomsgarantin i syfte att förstärka och komplettera den verksamhet som finansieras genom ESF. Initiativet finansierar verksamhet som är direkt riktad till unga – under 25 år (eller under 30 när medlemsstaterna anser att det är relevant) – som varken arbetar eller studerar (NEET). Det har en sammanlagd budget på 6 miljarder euro. Den politiska ramen för ungdomssysselsättningsinitiativet utgörs av ungdomssysselsättningspaketet, särskilt rekommendationen om att inrätta en ungdomsgaranti. Den rättsliga grunden för ungdomssysselsättningsinitiativet utgörs av ESF-förordningarna för 2014–2020.

Sammanfattning

I

En genomsnittlig arbetslöshet på 22 % i EU i juni 2014 för ungdomar mellan 15 och 24 år innebär en stor utmaning för alla medlemsstater. Situationen är kritisk i vissa medlemsstater där arbetslösheten drabbar mellan varannan och var tredje ung person, vilket ökar riskerna för en förlorad generation och betydande socioekonomiska kostnader.

II

Som en reaktion på den allt svårare situationen för unga arbetslösa, som har försämrats ytterligare av den ekonomiska och finansiella krisen, lade kommissionen 2012 fram ett förslag till ett ungdomsgarantisystem som resulterade i att rådet antog en rekommendation i april 2013. Rådet rekommenderade kommissionen och medlemsstaterna att inrätta en ungdomsgaranti som innebär att man i hela EU systematiskt ser till att alla unga under 25 år får ett ”högkvalitativt” erbjudande om sysselsättning, vidareutbildning, lärlingsutbildning eller praktik inom fyra månader efter att de blivit arbetslösa eller avslutat sin formella utbildning.

III

Systemet ska finansieras från EU:s budget genom Europeiska socialfonden (ESF) och ett särskilt ungdomssysselsättningsinitiativ med ett beräknat anslag på 12,7 miljarder euro för perioden 2014–2020. Kompletterande nationell finansiering kommer att behövas eftersom det utöver åtgärder riktade till individer även krävs strukturreformer.

IV

Vi bedömde om kommissionen gav lämpligt stöd till medlemsstaterna när de inrättade sina ungdomsgarantisystem och gick igenom möjliga risker med genomförandet. Vi kom fram till att kommissionen gav medlemsstaterna lämpligt stöd vid rätt tidpunkt. Men vi identifierade tre potentiella risker för att genomförandet av ungdomsgarantin inte blir ändamålsenligt, nämligen en otillräcklig total finansiering, definitionen av ett högkvalitativt erbjudande och det sätt på vilket kommissionen övervakar och rapporterar om systemets resultat.

V

Vi rekommenderar följande:

οMedlemsstaterna bör tillhandahålla en tydlig och fullständig översikt över kostnaderna för alla planerade åtgärder för att bekämpa ungdomsarbetslösheten inom ungdomsgarantisystemet så att kommissionen kan bedöma det totala finansieringsbehovet.

οKommissionen bör främja ett antal kvalitetskrav på arbete, praktik och lärlingsutbildning som ska vara uppfyllda för att stöd ska ges från EU:s budget. Kraven skulle kunna baseras på de faktorer som utmärker ett högkvalitativt erbjudande enligt kommissionens riktlinjer för utvärdering av ungdomssysselsättningsinitiativet.

οKommissionen bör inrätta ett heltäckande övervakningssystem för ungdomsgarantisystemet, som omfattar både strukturreformer och åtgärder som riktas till enskilda personer. Resultatet av övervakningen bör rapporteras till Europaparlamentet och rådet.

Inledning

Ungdomsarbetslösheten i EU

01

Under det senaste årtiondet, och särskilt sedan den ekonomiska och finansiella krisen började, har antalet arbetslösa i EU ökat avsevärt. Risken för att bli arbetslös är ännu högre för unga människor (15–24 år); till exempel drabbas ungdomar ofta först av nedskärningar eftersom de är mindre erfarna. När den ekonomiska och finansiella krisen var som värst resulterade det i några medlemsstater i en situation där det blev praktiskt taget omöjligt för ungdomar att gå från skola till arbetsmarknad.¹

02

Ungdomsarbetslösheten är mer känslig för konjunkturcykeln än den totala arbetslösheten, och ungdomar är också oftare anställda i ekonomiska sektorer som är mer utsatta för ekonomiska nedgångar, t.ex. tillverkningsindustrin, byggnadsverksamheten, detaljhandeln eller servicenäringen. Under de fyra senaste åren har den totala sysselsättningsgraden för ungdomar minskat tre gånger så mycket som för vuxna. Enligt Internationella valutafonden (IMF) ligger cykliska faktorer bakom ungefär 50 % av ökningen av ungdomsarbetslösheten i hela Europa, men 70 % av den ökade arbetslösheten i de krisdrabbade euroländerna.²

03

År 2010 lanserade kommissionen det ledande initiativet Unga på väg inom Europa 2020 som ska främja bättre utbildning, mer framgångsrik integration på arbetsmarknaden och ökad rörlighet som verktyg för att bekämpa ungdomsarbetslösheten.³ Kommissionen uppmanade också medlemsstaterna att se till att alla ungdomar arbetar, genomgår vidareutbildning eller deltar i annan aktiveringsåtgärd inom fyra månader efter avslutad skolgång och tillhandahålla detta som en ”ungdomsgaranti”.

04

I december 2011 föreslog kommissionen Initiativet Bättre möjligheter för unga⁴, och i januari 2012 tillkännagav kommissionen att den skulle arbeta tillsammans med de åtta medlemsstater som drabbats värst av ungdomsarbetslöshet genom att inrätta insatsgrupper för ungdomars sysselsättning (Youth Action Team, YAT) i syfte att bättre utnyttja de EU-medel som fortfarande fanns tillgängliga under programperioden 2007–2013.

05

I december 2012 föreslog kommissionen i sitt ungdomssysselsättningspaket⁵ en rådsrekommendation om att inrätta en ”ungdomsgaranti”. Förslaget antogs av EU:s ministerråd i april 2013⁶ och godkändes av Europeiska rådet i juni 2013.⁷

06

År 2014 låg ungdomsarbetslösheten i EU som helhet fortfarande på en alarmerande hög nivå (se ruta 1 och bilaga I).

07

Dessutom är klyftan mellan de länder som har den högsta och den lägsta arbetslösheten bland unga mycket hög (se figur 1). Det skiljer nästan 50 procentenheter mellan den medlemsstat som har den lägsta ungdomsarbetslösheten (Tyskland 7,8 % i juni 2014) och den med den högsta (Spanien 53,4 % i juni 2014).

Ruta 1

Ungdomsarbetslösheten i EU – några uppgifter om läget 2014

Nästan 5 miljoner ungdomar (under 25 år) var arbetslösa i EU-28 i juni 2014, varav över 3,3 miljoner i euroområdet. Det innebär en arbetslöshet på 22 % i EU. Mer än en av fem unga EU-medborgare på arbetsmarknaden kan inte få jobb. I Grekland och Spanien gäller det varannan ung person.

Figur 1

Arbetslösheten bland ungdomar (15–24 år) i EU:s medlemsstater (juni 2014)

Källa: Eurostat.

08

Ungdomsarbetslösheten har också stora socioekonomiska kostnaderna. I en studie från 2012 kom Eurofound⁸ fram till att unga européer mellan 15 och 24 år som inte arbetar och inte studerar (NEET) beräknas kosta cirka 153 miljarder euro (cirka 1,2 % av EU:s BNP) per år (i arbetslöshetsersättning och uteblivna inkomster och skatter). Dessutom medför ungdomsarbetslösheten på lång sikt kostnader för ekonomin, samhället och för de berörda personerna, såsom ökad risk för framtida arbetslöshet (till följd av de försämrade färdigheter och den bristande motivation som är ett resultat av långvarig arbetslöshet och inaktivitet) och fattigdom. Under 2014 fanns det totalt 7,5 miljoner ungdomar som varken arbetade eller studerade.

EU:s roll i sysselsättningspolitiken

09

EU:s roll i sysselsättningspolitiken är att se till att medlemsstaternas sysselsättningspolitik samordnas, särskilt genom att fastställa riktlinjer för politiken. Kommissionen kan också stödja och vid behov komplettera de nationella åtgärderna för att bekämpa arbetslösheten.⁹

10

I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen också till uppgift att föreslå rekommendationer till rådet som en del av sin multilaterala övervakning av medlemsstaternas ekonomiska politik, inbegripet sysselsättning.¹⁰ Kommissionen anser att dessa rekommendationer, som kallas ”landsspecifika rekommendationer” (CSR) är politiskt bindande så snart de har godkänts av Europeiska rådet. Rekommendationerna kan i sista hand leda till sanktioner om de avser brister som anses försätta medlemsstaten i en situation med makroekonomiska obalanser och/eller alltför stora underskott och om Europeiska rådet anser att den berörda medlemsstaten inte vidtar tillräckliga åtgärder.¹¹

Ungdomsgarantin: En åtgärd för att underlätta för ungdomar att hitta ett arbete och en strukturreform för att underlätta övergången från skola till arbete

11

I rådets rekommendation från 2013 beskrivs begreppet ungdomsgaranti (se ruta 2), och man riktar särskilda rekommendationer till både medlemsstaterna och kommissionen om att inrätta och genomföra ungdomsgarantin.

12

Till skillnad från tidigare åtgärder syftar ungdomsgarantin till att ge ett av fyra alternativa erbjudanden (jobb, lärlingsplats, praktikplats eller vidareutbildning) till ungdomar som varken arbetar eller studerar på ett systematiskt sätt i hela EU. Enligt rådet bör medlemsstaterna genomföra ungdomsgarantin ”i enlighet med nationella, regionala och lokala förhållanden”.¹²

13

För genomförandet av ungdomsgarantin krävs en kombination av åtgärder som kan vidtas på kort, medellång och lång sikt. En del resultat av åtgärder som riktar sig till enskilda personer kan uppnås snabbt, medan det vid andra åtgärder tar en viss tid innan de ger några positiva effekter. Exempel på långsiktiga åtgärder är strukturreformer av offentliga arbetsförmedlingar och anpassningar av arbetslagstiftningen.

Ruta 2

Vad är ”ungdomsgarantin”?

Enligt ungdomsgarantin bör medlemsstaterna säkerställa att unga under 25 år inom fyra månader efter att de avslutat sin formella utbildning eller blivit arbetslösa antingen får ett ”högkvalitativt” arbete som passar deras utbildning, färdigheter och erfarenhet eller den utbildning, de nya färdigheter eller den erfarenhet som krävs för att få arbete i framtiden genom lärlingsutbildning, praktik eller vidareutbildning.

Finansiering av ungdomsgarantisystemet

14

Ungdomsgarantin finansieras från EU:s budget, främst genom ungdomssysselsättningsinitiativet¹³ och Europeiska socialfonden (ESF) för programperioden 2014–2020, och från nationella budgetar (se figur 2). Denna offentliga finansiering kan kompletteras med privat finansiering (t.ex. företags investeringar i lärlingsutbildningar eller utbildningar som finansieras av privata stiftelser).

Figur 2

Översikt över finansieringen av ungdomsgarantin

Källa: Revisionsrätten.

Europeiska socialfonden

15

ESF är den i särklass viktigaste källan till EU-finansiering för ungdomsgarantisystemet. I februari 2015 uppskattade kommissionen att ESF-anslagen totalt kommer att uppgå till cirka 9,5 miljarder euro, inklusive de 3,2 miljarder euro som krävs för att vid behov komplettera finansieringen av ungdomssysselsättningsinitiativet (se punkt 16). ESF kan finansiera både åtgärder som särskilt riktar sig till enskilda personer och de som rör strukturreformer (se ruta 3).

Ruta 3

Exempel på konkreta aktiviteter som kan få stöd av ESF

Följande är exempel på konkreta aktiviteter som kan stödjas av ESF: utvecklingen av specialiserade ungdomstjänster, upprättande av gemensamma kontaktpunkter (t.ex. inom de offentliga arbetsförmedlingarna och på internet), bättre databaser, stöd till sysselsättning och yrkesrådgivning på skolor, kampanjer för att öka medvetenheten, stöd till frivilligorganisationer som tillhandahåller handledare, inrättande av centrum för analys och utformning av politiska modeller.

Ungdomssysselsättningsinitiativet

16

Som komplement till det tillgängliga finansiella stödet från EU till de regioner där unga människor drabbats hårdast av arbetslöshet och inaktivitet har Europaparlamentet och Europeiska rådet kommit överens om ett särskilt ungdomssysselsättningsinitiativ på 6,4 miljarder euro. Anslaget till ungdomssysselsättningsinitiativet utgörs av 3,2 miljarder euro från en särskild ny budgetpost för ungdomssysselsättning som ska kompletteras med minst 3,2 miljarder euro i nationella tilldelningar inom den nuvarande ESF. Till skillnad från ESF-delen omfattas det särskilda anslaget till ungdomssysselsättningsinitiativet inte av kravet på nationell medfinansiering¹⁴, och de kostnader som medlemsstaterna har haft sedan den 1 september 2013 berättigar till återbetalning med retroaktiv verkan. Den totala finansieringen av ungdomssysselsättningsinitiativet tidigareläggs så att dessa medel finns tillgängliga 2014 och 2015, och utgifterna för initiativet förväntas uppkomma mot slutet av 2017 och 2018.

17

Ungdomssysselsättningsinitiativet ingår i den övergripande programplaneringen av ESF och godkänns antingen i särskilda operativa program för ungdomssysselsättningsinitiativet eller som en del av ESF:s operativa program som ett insatsområde eller till och med som en del av ett insatsområde¹⁵.

18

Stödet inom ungdomssysselsättningsinitiativet är inriktat på regioner med en ungdomsarbetslöshet på över 25 % och på unga som varken arbetar eller studerar (NEET). Det finansierar verksamhet som är direkt riktad till unga människor under 25 år eller under 30 år när medlemsstaterna anser det relevant¹⁶ (se ruta 4).

19

Tjugo medlemsstater är berättigade till stöd från ungdomssysselsättningsinitiativet (se figur 3 och bilaga II), eftersom de hade regioner där ungdomsarbetslösheten var över 25 % 2012¹⁷.

20

Under 2014 fastslog kommissionen att om ungdomsgarantin ska kunna genomföras i praktiken måste EU-länderna också prioritera sysselsättningsåtgärder för unga i sina nationella budgetar¹⁸.

Ruta 4

Exempel på verksamhet som kan få stöd genom ungdomssysselsättningsinitiativet

Åtgärder som kan finansieras genom ungdomssysselsättningsinitiativet är t.ex. tillhandahållande av en första arbetslivserfarenhet, individuell handledning av arbetssökande, åtgärder för att främja rörlighet genom att sammanföra kompetens och arbetstillfällen, starthjälp för unga företagare, direkt stöd till praktiktjänstgöring och lärlingsutbildning och tillhandahållande av utbildning i digital kompetens.

Figur 3

Ungdomssysselsättningsinitiativet – stödberättigade regioner

Källa: Europaparlamentets utredningstjänst.

Kommissionens roll i utformningen, genomförandet och övervakningen av ungdomsgarantin

21

Kommissionens roll i utformningen, genomförandet och övervakningen av ungdomsgarantisystemet definierades särskilt i rådets rekommendation från april 2013.¹⁹ Framför allt bör kommissionen göra följande:

-Uppmuntra medlemsstaterna till att på bästa sätt utnyttja ESF, i enlighet med ESF:s relevanta prioriterade investeringar för programperioden 2014–2020, och ungdomssysselsättningsinitiativet, om så är lämpligt, för att stödja inrättandet och genomförandet av ungdomsgarantisystemen som ett politiskt instrument för att bekämpa och förebygga ungdomsarbetslöshet och socialt utanförskap.

-Övervaka utformningen, genomförandet och resultatet av ungdomsgarantisystemen genom sysselsättningskommitténs multilaterala övervakning (se punkt 68) inom den europeiska planeringsterminen och som en del av det årliga arbetsprogrammet för det europeiska nätverket av offentliga arbetsförmedlingar analysera effekten av de införda åtgärderna och, där så är lämpligt, rikta rekommendationer till enskilda medlemsstater, på grundval av riktlinjerna för medlemsstaternas sysselsättningspolitik.

22

Enligt rådets rekommendation och i linje med förordningen med gemensamma bestämmelser för 2014–2020 ska kommissionen och medlemsstaterna säkerställa att ESF och ungdomssysselsättningsinitiativet fungerar effektivt under utarbetandet och genomförandet genom övervakning, rapportering och utvärdering.²⁰

Kommissionens bedömning av genomförandeplaner för ungdomsgarantin

23

Efter kommissionens meddelande från juni 2013 En uppmaning till insatser mot ungdomsarbetslösheten²¹ och Europeiska rådets möte²² åtog sig medlemsstaterna att överlämna genomförandeplaner för ungdomsgarantin till kommissionen. De medlemsstater som omfattas av ungdomssysselsättningsinitiativet skulle översända dessa handlingar i slutet av 2013 och de övriga under 2014. Inom ramen för den europeiska planeringsterminen fick kommissionens generaldirektorat för sysselsättning, socialpolitik och inkludering i uppgift att bedöma de genomförandeplaner för ungdomsgarantin från medlemsstaterna som fanns tillgängliga i januari 2014 så att medlemsstaterna kunde få feedback under de bilaterala mötena om den europeiska planeringsterminen i februari 2014.

1Förenta nationernas regionala informationskontor för Västeuropa ”Youth: the hardest hit by the global financial crisis” (ungdomar: de som drabbats hårdast av den globala finanskrisen), (http://www.unric.org).

2Internationella valutafonden, landrapport nr 14/199 Euro Area Policies (politiken inom euroområdet), juli 2014, avsnittet Youth Unemployment in Europe: Okun’s Law and Beyond” (ungdomsarbetslösheten i Europa: bortom Okuns lag).

3COM(2010) 477 final, 15.9.2010, Unga på väg.

4COM(2011) 933 final, 20.12.2011, Initiativet Bättre möjligheter för unga

5COM(2012) 729 final, 5.12.2012 Förslag till rådets rekommendation om att inrätta en ungdomsgaranti.

6Rådets rekommendation av den 22 april 2013 om att inrätta en ungdomsgaranti (EUT C 120, 26.4.2013, s. 1).

7Europeiska rådets slutsatser av den 27–29 juni 2013, EUCO 104/2/13 (http://www.consilium.europa.eu).

8Eurofound (2012), NEETs – Young people not in employment education or training: Characteristics, cost and policy responses in Europe (NEET – unga som varken arbetar eller studerar: utmärkande drag, kostnader och politiska åtgärder i Europa), Europeiska unionens publikationsbyrå, Luxemburg.

9Artikel 5.2 och artikel 147 i den konsoliderade versionen av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUT C 115, 9.5.2008, s. 47).

10Artikel 148 i den konsoliderade versionen av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUT C 115, 9.5.2008, s. 47).

11Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser (EUT L 306, 23.11.2011, s. 25).

12Rekommendation 1 i rådets rekommendation av den 22 april 2013 om att inrätta en ungdomsgaranti.

13Europeiska rådets slutsatser av den 8 februari 2013, EUCO 37/13 (http://www.consilium.europa.eu).

14Artikel 22.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1304/2013 av den 17 december 2013 om Europeiska socialfonden och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1081/2006 (EUT L 347, 20.12.2013, s. 470).

15Artikel 18 i förordning (EU) nr 1304/2013.

16Artikel 16 i förordning (EU) nr 1304/2013 och bilaga VIII till förordning (EU) nr 1303/2013.

17Artikel 16 i förordning (EU) nr 1304/2013.

18Europeiska kommissionens pm The EU Youth Guarantee (EU:s ungdomsgaranti), 8.10.2014.

19Rekommendation av den 22 april 2013 om att inrätta en ungdomsgaranti.

20Artikel 4.9 i förordning (EU) nr 1303/2013.

21COM(2013) 447 final, 19.6.2013.

22Europeiska rådets slutsatser av den 27–28 juni 2013, EUCO 104/2/13 (http://consilium.europa.eu).

Revisionens inriktning och omfattning samt revisionsmetod

24

Vid revisionen bedömde vi huruvida kommissionen gav lämpligt stöd till medlemsstaterna när de inrättade ungdomsgarantisystemen och gick igenom möjliga genomföranderisker.

25

Revisionen omfattade perioden från antagandet av rådets rekommendation i april 2013 till juni 2014. Vid den tiden hade utformningen av ungdomsgarantisystemet fullföljts och genomförandeplanerna lämnats in av medlemsstaterna och bedömts av kommissionen. Vi har även tagit hänsyn till en del ytterligare uppgifter som kommissionen har lämnat fram till februari 2015 (framför allt om de beräknade EU-anslagen till ungdomsgarantin och utvecklingen av övervakningssystemet). Revisionen syftade till att identifiera potentiella risker som kunde påverka genomförandet av programmet. Vi har för avsikt att också granska frågor om ungdomsarbetslöshet, inbegripet genomförandet av EU:s initiativ på medlemsstatsnivå, i framtida rapporter.

26

Revisionen inriktades på kommissionens bedömning av genomförandeplanerna för ett urval av fem medlemsstater: Irland, Italien, Litauen och Portugal, där det även hade inrättats insatsgrupper för ungdomars sysselsättning, och Frankrike. För dessa fem medlemsstater gjorde vi om kommissionens utvärdering och analyserade både den feedback som kommissionen hade gett medlemsstaterna och den uppföljning som sedan gjordes. För de medlemsstater för vilka uppgifter fanns tillgängliga undersökte vi även kopplingen mellan bedömningen av genomförandeplanerna för ungdomsgarantin och bedömningen av förhandsvillkoren för ungdomssysselsättningsinitiativet. Slutligen bedömde vi EU:s ram för övervakningen av framsteg mot ett effektivt genomförande av ungdomsgarantisystemet och rapporteringen om detta.

Iakttagelser

Kommissionen gav medlemsstaterna tillräckligt stöd vid rätt tidpunkt under inrättandet av ungdomsgarantisystem

27

Genomförandet av ungdomsgarantin förutsätter djupgående strukturreformer av systemen för utbildning och arbetsförmedling för att underlätta övergången från skola till arbete och öka ungdomars anställbarhet. Utöver strukturreformerna uppmuntrar ungdomsgarantin också användningen av en rad förebyggande åtgärder för att stimulera efterfrågan på ungdomars arbetskraft. Dessa åtgärder (t.ex. tillfälligt och välriktat löne- eller nyanställningsstöd eller lärlingsutbildnings- och praktikbidrag) kan hjälpa unga att komma in på arbetsmarknaden och vidareutveckla sina färdigheter.

28

Rådets rekommendation innehåller riktlinjer för god praxis för inrättandet av ett ändamålsenligt ungdomsgarantisystem. Vi granskade i vilken utsträckning kommissionen har tagit med kriterierna för god praxis i sin bedömning av genomförandeplanerna för ungdomsgarantin (YGIP). Vi bedömde även i vilken utsträckning medlemsstaterna har beaktat kommissionens analys av förslagen till genomförandeplaner för ungdomsgarantin och hur väl kommissionens bedömning av genomförandeplanerna för ungdomsgarantin hade samordnats med förhandsbedömningen av de operativa programmen inom ESF och ungdomssysselsättningsinitiativet.

Kommissionen lämnade sina riktlinjer för ungdomsgarantisystemets utformning till medlemsstaterna inom fem månader efter rådets rekommendation

29

Vår analys visade att kommissionen tog fram riktlinjer för utarbetandet av nationella genomförandeplaner för ungdomsgarantin och skickade ut dem till medlemsstaterna i september 2013, dvs. fem månader efter antagandet av rådets rekommendation i april 2013. Riktlinjerna innehåller en mall för de viktigaste delarna i en övergripande genomförandeplan som bygger på olika principer i rådets rekommendation:

-Nationella förhållanden och ungdomsgarantins mervärde i förhållande till nuvarande bestämmelser.

-Uppbyggnad av partnerskapsbaserade tillvägagångssätt.

-Tidig insats och aktiveringsåtgärder.

-Stödåtgärder för att möjliggöra integrering på arbetsmarknaden.

-Finansiering av ungdomsgarantisystemet.

-Bedömning och löpande förbättring av reformer och initiativ.

30

Dessutom har kommissionen gett stöd till medlemsstaterna genom att lägga ut ”vanliga frågor” i december 2013 på webbplatsen för ungdomsgarantin och olika underliggande dokument såsom ett arbetsdokument med närmare uppgifter om det grundläggande konceptet bakom ungdomsgarantin och de principer som kan bidra till att den blir framgångsrik. Kommissionen anordnade temadagar i oktober 2013 och april 2014 och lyckades få alla medlemsstater att utse en nationell samordnare för ungdomsgarantin.

31

Vi anser därför att kommissionen gav stöd till medlemsstaterna vid rätt tidpunkt. Det gjorde det lättare för medlemsstaterna att börja inrätta sina nationella ungdomsgarantisystem och gjorde det möjligt för dem att lägga fram sina genomförandeplaner för ungdomsgarantin inom den korta tidsram som fastställdes i rådets slutsatser från juni 2013, dvs. före utgången av 2013 för de medlemsstater som omfattas av ungdomssysselsättningsinitiativet och senast våren 2014 för övriga (se bilaga II).

Kommissionen gjorde en heltäckande bedömning vid lämplig tidpunkt av medlemsstaternas förslag till genomförandeplaner för ungdomsgarantin

32

Vi konstaterar att ansvaret för genomförandeplanerna för ungdomsgarantin vilar på medlemsstaterna. Kommissionens uppgift är att vid lämplig tidpunkt göra en noggrann och enhetlig bedömning av förslagen till genomförandeplaner för att identifiera brister som kan inverka negativt på möjligheten att uppnå en ändamålsenlig ungdomsgaranti. Utifrån den bedömningen kan medlemsstaterna vid behov justera sina genomförandeplaner för ungdomsgarantin. Det gör det möjligt för medlemsstaterna att på bästa sätt utnyttja ESF och ungdomssysselsättningsinitiativet i förekommande fall och stödja inrättandet och genomförandet av ungdomsgarantisystemen.

33

Vi granskade kommissionens bedömning av de nationella genomförandeplanerna för ungdomsgarantin och undersökte i vilken utsträckning medlemsstaterna har åtgärdat de brister som konstaterades vid bedömningen.

34

Vi konstaterade att kommissionen har utvecklat en omfattande utvärderingsmall som täcker de viktigaste aspekterna av rådets rekommendation. Med hjälp av den kunde kommissionen systematiskt bedöma medlemsstaternas förslag till genomförandeplaner för ungdomsgarantin. Därefter gjorde man övergripande dubbelkontroller av bedömningarna för att försäkra sig om att de 28 genomförandeplanerna för ungdomsgarantin var enhetliga.

35

När det gäller de medlemsstater som omfattas av vår revision hade kommissionen bedömt alla genomförandeplaner för ungdomsgarantin som vi granskade och kunde lämna feedback i tid till de bilaterala möten som hölls i februari 2014.

Vid sin bedömning identifierade kommissionen många av bristerna i förslagen till genomförandeplaner för ungdomsgarantin

36

Vid sin bedömning identifierade kommissionen ett antal brister i informationen från medlemsstaterna om de viktigaste aspekterna i de nationella genomförandeplanerna för ungdomsgarantin. Exempel på sådana brister är bristfälliga eller obefintliga analyser av kompetensglapp, utebliven redogörelse för hur de planerade åtgärderna ska garantera att alla unga som varken arbetar eller studerar ska nås och inkonsekvenser i vad som utgör ett bra erbjudande.

37

Kommissionen tog emellertid inte tillräckligt noggrant och konsekvent upp följande aspekter som särskilt ingår i rådets rekommendation:

-IKT/Digital kompetens: Kommissionen hade konstaterat att IKT-kompetens kan skapa mycket goda möjligheter till långsiktiga arbetstillfällen.²³ Kommissionen betonade vidare att ”Antalet personer med IKT-utbildning är otillräckligt för att fylla alla lediga tjänster i IKT-sektorn, där efterfrågan på yrkesverksamma – också i dessa ekonomiskt turbulenta tider – har växt med 3 % per år.”²⁴ Kommissionen påpekade att Italiens och Litauens genomförandeplaner för ungdomsgarantin inte innehöll några åtgärder för att främja IKT/Digital kompetens men gjorde det inte när det gällde Irland och Portugal trots att de inte heller nämnde IKT/Digital kompetens i sina genomförandeplaner för ungdomsgarantin.

-Ömsesidiga skyldigheter: Rådet medger i sin rekommendation att ”unga [har] ett eget ansvar för att hitta sin väg till ekonomisk verksamhet”. I några medlemsstater riskerar arbetslösa ungdomar att arbetslöshetsersättningen eller socialbidraget dras in eller reduceras om de inte godtar ett rimligt erbjudande om arbete, praktik eller utbildning. Om denna princip inte beaktas finns det en risk för att ungdomsgarantisystemets ändamålsenlighet begränsas eftersom det skulle inverka negativt på deltagarnas engagemang och minska medlemsstaternas ansvar att tillhandahålla ett högkvalitativt erbjudande. Kommissionen bedömde inte om det fanns ömsesidiga skyldigheter i någon av de genomförandeplaner för ungdomsgarantin som granskades. Vi konstaterade att av de fem granskade genomförandeplanerna för ungdomsgarantin var det endast den från Irland som innehöll en uttrycklig hänvisning till denna princip.

-Ömsesidigt lärande: I rådets rekommendation uppmanas medlemsstaterna att ”[f]rämja ömsesidiga inlärningsaktiviteter på nationell, regional och lokal nivå mellan alla parter som deltar i bekämpningen av ungdomsarbetslöshet, för att bättre utforma och tillhandahålla framtida ungdomsgarantier”.²⁵ Kommissionen bedömde inte denna relevanta fråga som är kopplad till kostnadseffektiviteten vid genomförandet i medlemsstaterna, och vi konstaterade att principen om ”ömsesidigt lärande” inte finns med i någon av de granskade genomförandeplanerna för ungdomsgarantin utom den franska.

Alla medlemsstater lämnade inte in en reviderad genomförandeplan för ungdomsgarantin efter kommissionens bedömning

38

Under bedömningsprocessen gav kommissionen alla medlemsstater som omfattas av vår revision skriftlig feedback där den vid behov bad medlemsstaterna om ytterligare förtydliganden och/eller påpekade de största bristerna i deras förslag till genomförandeplaner för ungdomsgarantin. Kommissionen höll också bilaterala möten med medlemsstaterna där de fortsatte att diskutera de konstaterade bristerna. Dessutom har kommissionen genomfört tekniska besök i vissa medlemsstater för att klargöra ett antal frågor och identifiera kvarstående problem i genomförandeplanerna för ungdomsgarantin.²⁶

39

En rad stora brister kvarstod i genomförandeplanerna för ungdomsgarantin efter de bilaterala mötena, och kommissionen begärde ytterligare information från alla granskade medlemsstater. När det gäller de granskade medlemsstaterna visade vår analys att Litauen var den enda som hade åtagit sig att lägga fram en reviderad version av genomförandeplanen²⁷. Frankrike, Italien och Portugal uppmanades alla att lägga fram en ny version av sina genomförandeplaner men avböjde av olika skäl. Enligt kommissionen svarade exempelvis de italienska myndigheterna att de skulle koncentrera sig på att noggrant utarbeta relevanta operativa program i stället för att skriva en ny genomförandeplan.

Kommissionens bedömning av genomförandeplaner för ungdomsgarantin samordnades inte tillräckligt väl med bedömningen av förhandsvillkor för operativa program inom ESF och ungdomssysselsättningsinitiativet

40

Enligt förordningen med gemensamma bestämmelser för programperioden 2014–2020 måste medlemsstaterna uppfylla specifika förhandsvillkor så att en ändamålsenlig och effektiv användning av EU-medlen garanteras. I förordningen²⁸ anges följande: ”Kommissionens bedömning av hur villkoren uppfylls ska begränsas till de kriterier som anges i de fondspecifika bestämmelserna och i del II i bilaga XI och ska respektera nationella och regionala behörigheter att besluta om specifika och lämpliga politiska åtgärder, däribland innehållet i strategier”. Den relevanta investeringsprioriteringen för operativa program inom ESF och ungdomssysselsättningsinitiativet är en “varaktig integration på arbetsmarknaden för ungdomar, särskilt de som inte arbetar eller studerar, även de ungdomar som löper risk för social utestängning och ungdomar från marginaliserade grupper, vilket inbegriper genomförandet av ungdomsgarantin”.

41

Kommissionen ska bedöma om medlemsstaterna har lämnat konsekventa och tillfredsställande uppgifter om de specifika förhandsvillkoren innan ett operativt program antas.²⁹ Förhandsvillkor för ungdomssysselsättningsinitiativet är att det finns en strategisk ram för att främja ungdomssysselsättningen, bland annat genom att genomföra ungdomsgarantin.³⁰ Vi anser att kommissionens bedömning av det specifika förhandsvillkoret för ungdomssysselsättningsinitiativet och bedömningen av genomförandeplanerna bör samordnas väl så att man försäkrar sig om att de operativa programmen inom ESF och ungdomssysselsättningsinitiativet och ungdomsgarantin överensstämmer med varandra.

42

Vi bedömde huruvida kommissionen tog upp de brister som den identifierat vid bedömningen av genomförandeplanerna för ungdomsgarantin även när den drog slutsatser om uppfyllandet av förhandsvillkoren.

43

Vi konstaterade att kommissionen ansåg att förhandsvillkoren för operativa program inom ESF och ungdomssysselsättningsinitiativet var uppfyllda trots att genomförandeplanerna för ungdomsgarantin utvärderades som ”mycket begränsade” eller ”partiella” (se bilaga III). Vi anser att kommissionen härigenom försatt ett tillfälle att se till att medlemsstaterna inför en sysselsättningsstrategi för ungdomar i enlighet med det politiska åtagandet när det gäller ungdomsgarantisystemet innan operativa program inom ESF eller ungdomssysselsättningsinitiativet för programperioden 2014–2020 godkänns. Dessutom visade vår granskning att de kontroller som utförts av kommissionen för godkännande av operativa program inte omfattar hur operativa program inom ESF eller ungdomssysselsättningsinitiativet särskilt kommer att bidra till ett ändamålsenligt genomförande av ungdomsgarantin.

Vi identifierade ett antal risker för att genomförandet av ungdomsgarantisystemet inte blir ändamålsenligt

44

Genom vår granskning av kommissionens bedömning undersökte vi också om vi kunde identifiera potentiella risker för att ungdomsgarantisystemet inte genomförs på ett ändamålsenligt sätt. Vi tittade särskilt på vilka medel som avsatts för ungdomsgarantin, hur ett högkvalitativt erbjudande definieras och hur ungdomsgarantisystemet övervakas.

Risk för att den totala finansieringen inte är tillräcklig

45

Genomförandet av ungdomsgarantisystemet i medlemsstaterna kommer att bli en dyr åtgärd, särskilt med tanke på den nuvarande omfattningen av ungdomsarbetslösheten i EU. Vi anser att en tillförlitlig övergripande uppskattning av den nödvändiga finansieringen av ungdomsgarantisystemet bara kan fastställas på grundval av tillförlitliga uppgifter om kostnaderna för att genomföra ungdomsgarantin i varje medlemsstat. Dessutom bör det klargöras från vilka källor de nationella ungdomsgarantisystemen ska finansieras.

46

Vi noterar att ungdomsgarantisystemet inte bara syftar till att ge finansiellt stöd till unga (som är eller riskerar att bli arbetslösa), utan även till grundläggande strukturreformer på medellång och lång sikt. Det är därför uppenbart att ungdomsgarantin kommer att kräva betydande investeringar.

47

Beloppet för de nationella anslag som avsätts för ungdomsgarantisystemet har ännu inte fastställts helt och hållet. Enligt kommissionens analys av de genomförandeplaner för ungdomsgarantin som medlemsstaterna har lämnat in har nio³¹ av 28 medlemsstater inte lämnat några uppgifter om planerad nationell finansiering. Resterande medlemsstater har lämnat uppgifter som är mer eller mindre detaljerade.

Ingen konsekvensbedömning av ungdomsgarantisystemet

48

I princip alla viktiga lagstiftnings-, budget- och politikformuleringsinitiativ från kommissionen med betydande konsekvenser måste genomgå en konsekvensbedömning.³² Konsekvensbedömningarna ska ange kostnaden för och nyttan med förslagen, hur de genomförs och vem som påverkas. Enligt kommissionens riktlinjer ska alla konsekvenser om möjligt och vid behov kvantifieras och kostnadsberäknas utifrån robusta metoder och tillförlitliga uppgifter.³³

49

Vi noterar att kommissionen inte gjorde någon konsekvensbedömning innan den föreslog ungdomsgarantisystemet. I det arbetsdokument som åtföljde förslaget till rådets rekommendation om att inrätta en ungdomsgaranti hänvisade kommissionen endast till Internationella arbetsorganisationens (ILO) uppskattningar för 2012 (se avsnitt 2.3 i kommissionens arbetsdokument) och lämnade preliminära uppskattningar för vissa medlemsstater (Österrike, Finland, Sverige och Storbritannien)³⁴. Utöver ILO:s uppskattningar finns det därför ingen information om de potentiella totala kostnaderna för genomförandet av ett sådant system i hela EU.

ILO lade fram olika uppskattningar 2012 och 2013 av de årliga finansieringsbehoven för genomförandet av en ungdomsgaranti

50

I februari 2015 uppskattade kommissionen att man för hela programperioden 2014–2020 kommer att använda 12,7 miljarder euro i EU-medel för att finansiera systemen. Tidigare, i april 2014, uppskattade kommissionen³⁵ att detta belopp skulle kompletteras med nationella, regionala och även privata resurser på 4 miljarder euro. Totalsumman på 16,7 miljarder euro innebär cirka 2,4 miljarder euro per år.

51

År 2012 rapporterade ILO att den beräknade årliga kostnaden för ett ändamålsenligt genomförande av ungdomsgarantin i euroområdet skulle bli 0,2 % av BNP³⁶ eller 0,45 % av de offentliga utgifterna, som uppgår till 21 miljarder euro³⁷. Enligt de beräkningar som ILO offentliggjorde 2013 baserat på sex länder i euroområdet³⁸ skulle kostnaderna ligga mellan cirka 0,5 och 1,5 % av BNP³⁹. Enligt ILO varierar kostnaderna beroende på vilken administrativ infrastruktur som finns tillgänglig för genomförandet av garantin i större skala och hur stor den stödberättigade befolkningen är.

Ingen tillförlitlig uppskattning av kostnaderna för särskilda åtgärder inom ungdomsgarantisystemet

52

År 2013 bad kommissionen medlemsstaterna att lämna en kostnadsberäkning för de planerade åtgärderna och tillhörande finansieringskällor när de lämnade in sina genomförandeplaner för ungdomsgarantin. Medlemsstaterna uppmanades särskilt att ange finansieringskällorna och fördelningen mellan de olika centrala reformerna och åtgärderna/initiativen i en finansieringsplan och lämna specifik information om varje åtgärd (t.ex. kostnaden per åtgärd, det förväntade antalet stödmottagare per åtgärd, den procentuella andelen av målgruppen som ska nås av varje åtgärd, de ytterligare kostnaderna för nya åtgärder och förväntade resultat).

53

Detta skulle ha gjort det möjligt för kommissionen att bedöma om tillräckliga resurser hade avsatts för ungdomsgarantisystemet. Exempelvis har kommissionen fastställt att bristen på kompletterande nationell finansiering, som skulle kunna undergräva genomförandet av ungdomsgarantin på kort och lång sikt⁴⁰, var en av de största utmaningarna vid genomförandet av en ungdomsgaranti i Spanien. Vi granskade därför de genomförandeplaner för ungdomsgarantin som lämnats in av de fem medlemsstater som omfattas av vår revision (Frankrike, Irland, Italien, Litauen och Portugal) och kontrollerade huruvida någon information lämnades om de beräknade kostnaderna för de planerade åtgärderna och tillhörande finansieringskällor.

54

Vi konstaterade att medlemsstaterna i allmänhet tillhandahöll uppskattningar av kostnaderna för åtgärder riktade till enskilda. För några medlemsstater saknades relevant information i de genomförandeplaner för ungdomsgarantin som de lagt fram, såsom kostnader per stödmottagare som omfattas av erbjudandena (Irland och Frankrike) och mål för hur många som förväntas delta i varje åtgärd och den procentuella andelen av målgruppen som förväntades nås av ungdomsgarantin (Frankrike). Utan den informationen kan kommissionen inte som planerat tidigt identifiera eventuella brister.

55

Vidare lämnade ingen av de fem medlemsstaterna någon information i sina genomförandeplaner för ungdomsgarantin om de beräknade kostnaderna för genomförandet av de strukturreformer som krävs för ett ändamålsenligt genomförande av ungdomsgarantin.

56

För tre av de fem granskade medlemsstaterna är det nationella anslaget enligt genomförandeplanen för ungdomsgarantin betydligt mindre än anslaget från de olika EU-fonderna, och varierar mellan 13 % (Portugal) och 35 % (Italien och Litauen) av totalbeloppet. För Irland var det nationella anslaget större än EU-anslaget medan uppgifterna för Frankrike inte möjliggjorde någon sådan bedömning. Dessutom redovisade medlemsstaterna, med undantag för Litauen, de olika typerna av EU-finansiering av åtgärderna under en enda rubrik (EU, ESF och ungdomssysselsättningsinitiativet). På grund av bristen på fullständig och korrekt information var det därför inte möjligt för kommissionen att bedöma hur lämpliga källorna till finansiering av åtgärderna var eller dra slutsatser om hur genomförbara och hållbara finansieringsplanerna för ungdomsgarantin var.

Särskilda utmaningar vid kontrollen av om utgifterna för ungdomssysselsättningsinitiativet är korrekta

57

Enligt ESF-förordningen⁴¹ kan planeringen av ungdomssysselsättningsinitiativet ta en eller flera former (se punkt 17):

-Ett särskilt operativt program.

-Ett särskilt insatsområde i ett operativt program.

-En del av ett eller flera insatsområden.

Vi anser att det utgör en särskild utmaning (jämfört med vanliga ESF-utgifter) för medlemsstaterna och kommissionen att på ett ändamålsenligt sätt kontrollera om de redovisade utgifterna för ungdomssysselsättningsinitiativet är korrekta. Det beror på strängare stödvillkor, möjligheten att redovisa utgifter som uppkommit sedan september 2013 och, framför allt när det gäller det sista fallet ovan, avsaknaden av medfinansiering för ungdomssysselsättningsinitiativet.

Avsaknaden av definition av högkvalitativt jobberbjudande kan minska ungdomsgarantins ändamålsenlighet

58

Vi påminner om att ungdomsgarantin syftar till att ge unga människor en verklig möjlighet att öka sin anställbarhet för att på ett hållbart och givande sätt integreras på arbetsmarknaden och därmed till att höja sysselsättningsgraden bland ungdomar överlag. Rådet rekommenderar därför medlemsstaterna att säkerställa att alla människor under 25 år får ett ”högkvalitativt” erbjudande inom fyra månader efter det att de blivit arbetslösa eller avslutat sin formella utbildning. Det anges dock inte i rådets rekommendation vad ett ”högkvalitativt” erbjudande är eller vem som ska definiera det.

59

I en rad EU-dokument (t.ex. rådets rekommendation om kvalitetskriterier för praktikprogram⁴² och rådets uttalande om den europeiska alliansen för lärlingsutbildning⁴³) anges icke-bindande kvalitativa miniminormer för god kvalitet på praktiktjänstgöring och lärlingsutbildning för att förhindra att företag utnyttjar praktikanter och lärlingar som billig arbetskraft. Däremot finns det inga motsvarande dokument om vilka principer som definierar ett högkvalitativt jobb.

60

I december 2013 utfärdade kommissionen riktlinjer enligt vilka ett ”högkvalitativt” erbjudande är ett erbjudande som förväntas leda till ”en hållbar anknytning till arbetsmarknaden” och som inte bör ha endast den omedelbara effekten att ungdomsarbetslöshetssiffrorna blir lägre under en period.⁴⁴

61

Utifrån en genomgång av relevanta studier på detta område⁴⁵ anser vi att det kan finnas en kombination av egenskaper som är relevanta för att fastställa huruvida ett jobberbjudande bör anses vara ”högkvalitativt”, nämligen kontraktets längd (visstidsanställning eller tillsvidareanställning), anställningsform (frivillig eller ofrivillig deltid/heltid), ersättningsnivå i förhållande till levnadskostnaderna i medlemsstaten i fråga, arbetets kompetensinnehåll och den nivå på och typ av kvalifikation som krävs samt tillgången till arbetsrelaterad fortbildning. I enlighet med subsidiaritetsprincipen skulle man ha kunnat fastställa ett antal minimikrav på EU-nivå och låtit medlemsstaterna själva fastställa sina egna riktvärden för vart och ett av dessa.

62

Vi fann exempelvis att kommissionen när den bedömde det förslag till genomförandeplan för ungdomsgarantin som lagts fram av Italien betraktade ett erbjudande om tillfällig anställning (fem till sex månader) som ”högkvalitativt” även om lönen låg under månadsinkomsten enligt fattigdomsgränsen i de flesta delar av landet utifrån uppgifter från det italienska statistikinstitutet.⁴⁶ Inga andra kvalitativa faktorer beaktades av kommissionen.

63

Att det saknas en uppsättning kvalitativa kännetecken på ett högkvalitativt erbjudande medför en risk för att ungdomsgarantisystemen inte genomförs konsekvent och ändamålsenligt i olika medlemsstater eller till och med inom en enskild medlemsstat. Samtidigt som det naturligtvis går att kontrollera kvaliteten på erbjudanden som lämnas i de olika medlemsstaterna i efterhand (dvs. genom utvärderingar) har åtaganden och/eller betalningar då redan gjorts för större delen av budgeten för ungdomssysselsättningsinitiativet (mot bakgrund av tidigareläggningen av medel till 2014 och 2015), och de eventuella brister som påverkar ändamålsenligheten i utgifterna inom ungdomssysselsättningsinitiativet kan då inte avhjälpas.

64

Vi konstaterar att kommissionen i juli 2014 utfärdade särskilda riktlinjer för den utvärdering av ungdomssysselsättningsinitiativet⁴⁷ som enligt ESF-förordningen⁴⁸ ska göras i slutet av 2015 och i slutet av 2018, enligt vilka utvärderarna ska rapportera om kvaliteten på de jobberbjudanden som deltagarna i ungdomssysselsättningsinitiativet fått, också med hänsyn till kvalitetskriterier såsom de som anges ovan.

En heltäckande ram för övervakningen av och rapporteringen om ungdomsgarantin håller fortfarande på att utarbetas

65

Vi anser att en fortlöpande bedömning av åtgärderna inom ungdomsgarantin är avgörande för att man ska kunna se till att medel investeras klokt och åtgärder genomförs på ett sätt som verkligen gör skillnad för ungdomar. Kraftfulla övervakningsmekanismer bör därför integreras i utformningen av åtgärder inom ungdomsgarantin från början.⁴⁹ Det är grunden för en ändamålsenlig, evidensbaserad politik som bör innebära att Europaparlamentet och rådet underrättas när målen inte uppnås eller när åtgärderna inte är tillräckligt effektiva så att de kan förbättra utformningen eller genomförandet av åtgärderna.

66

Kommissionen övervakar genomförandet av ungdomsgarantisystemen inom den europeiska planeringsterminen och ska analysera effekten av de införda åtgärderna och, där så är lämpligt, rikta landsspecifika rekommendationer till medlemsstaterna på grundval av riktlinjerna för medlemsstaternas sysselsättningspolitik.⁵⁰

67

Vi bedömde den ram som fastställts för övervakningen av genomförandet och resultaten av ungdomsgarantin som helhet och även med avseende på de åtgärder som finansieras genom ungdomssysselsättningsinitiativet.

En heltäckande övervakning och rapportering fanns inte med från början när ungdomsgarantin utformades

68

Genom sin rekommendation uppdrog rådet åt kommissionen att övervaka genomförandet av ungdomsgarantin genom sysselsättningskommitténs⁵¹ multilaterala övervakning (EMCO) inom den europeiska planeringsterminen (se ruta 5). I rådets rekommendation anges dock inte att resultatet av övervakningen ska rapporteras till Europaparlamentet.

Ruta 5

Sysselsättningskommitténs roll

Sysselsättningskommitténs primära uppgift är att vara en rådgivande kommitté för ministrarna för sysselsättning och sociala frågor i rådet (sysselsättning och socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor). Sysselsättningskommitténs multilaterala övervakning bidrar till en heltäckande bedömning av genomförandet i medlemsstater med liknande utmaningar, samt en bedömning av politiska alternativ och planer. Den övervakar medlemsstaternas framsteg med att genomföra reformer med anledning av de landsspecifika rekommendationerna. En av dess arbetsgrupper har fått i uppdrag att välja ut och utarbeta indikatorer för övervakning av sysselsättningsstrategin, där övervakningen av ungdomsgarantin ingår.

69

Framstegen i genomförandet av ungdomsgarantin granskades av sysselsättningskommittén i maj 2014, samtidigt som den bedömde medlemsstaternas sysselsättningssituation och nationella reformprogram. Granskningen gjordes i form av sakkunnigbedömningar och syftade till att ge en så fullständig täckning som möjligt så att man kunde identifiera de viktigaste utmaningarna för medlemsstaterna.

70

På grundval av vår genomgång av rapporter om de medlemsstater som omfattades av den granskning som gjordes i maj konstaterade vi att detaljnivån i analysen varierade kraftigt. Medan exempelvis bedömningen av Irland i stor utsträckning fokuserade på ungdomsgarantin ingick ungdomsgarantin inte alls i bedömningen av Portugal.

71

Vi konstaterar också att en av sysselsättningskommitténs arbetsgrupper har tagit fram särskilda indikatorer för övervakningen av genomförandet och resultatet av ungdomsgarantin på EU-nivå.⁵² De är makroekonomiska indikatorer som förväntas komplettera de indikatorer som används för att mäta vilka direkta konsekvenser politiken får och hur fort erbjudanden når ungdomarna. Indikatorerna godkändes av rådet i december 2014. Ett pilotprojekt där metoden ska testas startades i oktober 2014, och resultatet ska utvärderas under 2015 vilket enligt sysselsättningskommittén kan leda till en viss teknisk revidering av indikatorramen⁵³.

72

Eftersom indikatorerna inte är obligatoriska kommer relevant information om framstegen med ungdomsgarantin som helhet att vara beroende av medlemsstaternas fortsatta åtagande att tillhandahålla fullständiga och tillförlitliga uppgifter. Vi anser också att om dessa indikatorer hade funnits tillgängliga i ett tidigare skede skulle medlemsstaterna ha kunnat ta med dem i sina administrativa system vid utformningen av ungdomsgarantisystemet.

Det behövs långsiktiga reformer om de landsspecifika rekommendationer som gäller ungdomsgarantin ska kunna följas

73

Inom ramen för den europeiska planeringsterminen analyserar kommissionen också effekterna av sysselsättningspolitiken med hänsyn till uppgifterna i resultattavlan (se ruta 6) och påpekar i förekommande fall bristerna för medlemsstaterna genom årliga landsspecifika rekommendationer.

74

Vi granskade hur ungdomsgarantin togs upp i de landsspecifika rekommendationerna. För medlemsstaterna i urvalet kontrollerade vi särskilt om rekommendationerna var specifika, mätbara och uppnåbara.

Ruta 6

Kommissionens resultattavla med ungdomsarbetslöshets- och NEET-indikatorer

Ungdomsarbetslöshets- och NEET-indikatorer ingår i en nyligen utvecklad resultattavla vid kommissionen med centrala sysselsättningsindikatorer och sociala indikatorer som identifierar de största sysselsättningsmässiga och sociala obalanserna inom EU. En första sådan resultattavla offentliggjordes som en del av den gemensamma sysselsättningsrapporten 2014 som antogs gemensamt av kommissionen och EU:s ministerråd. Den består av fem nyckelindikatorer och ligger till grund för kommissionens förslag till strukturreformer.

75

Vi konstaterade att de landsspecifika rekommendationer från 2013 som rör ungdomsarbetslöshet generellt sett varken var specifika eller mätbara (se ruta 7).

76

År 2014 föreslog kommissionen särskilda rekommendationer om genomförandet av ungdomsgarantin till åtta länder (Spanien, Italien, Slovakien, Kroatien, Portugal, Polen, Bulgarien och Irland). Vi konstaterade att dessa landsspecifika rekommendationer var mer detaljerade och att några av dem också innehöll etappmål.

77

För att de landsspecifika rekommendationerna ska genomföras ändamålsenligt krävs dock ett politiskt åtagande på nationell nivå. Endast 10 % av de landsspecifika rekommendationerna för 2013 har enligt kommissionen genomförts till fullo medan få eller inga framsteg har gjorts i fråga om 45 % av de landsspecifika rekommendationerna⁵⁴. Det togs även upp av Europaparlamentet i oktober 2014⁵⁵.

78

Vi konstaterar att det när det gäller de landsspecifika rekommendationer avseende ungdomsgarantin krävs betydande reformer som troligen inte kommer att genomföras på kort sikt.

Ruta 7

Landsspecifika rekommendationer 2013 – Exemplen Litauen och Italien

I den landsspecifika rekommendationen uppmanades Litauen att förbättra anställbarheten för unga, till exempel genom en ungdomsgaranti, förbättra genomförandet av och ändamålsenligheten i lärlingsutbildningarna och ta itu med det fortsatta kompetensglappet. Italien rekommenderades att vidta ytterligare sysselsättningsfrämjande åtgärder, särskilt för kvinnor och ungdomar, till exempel genom en ungdomsgaranti. I båda de landsspecifika rekommendationerna hänvisades till ungdomsgarantin, men det fanns inga detaljerade uppgifter om hur länderna skulle genomföra dem för att uppnå störst effekt. Det angavs inte heller några mätbara mål eller mellanliggande etappmål.

Inga planer på systematisk rapportering om ungdomsgarantin som helhet

79

Enligt förordningen med gemensamma bestämmelser ska kommissionen varje år från och med 2016 till Europaparlamentet lämna en sammanfattande rapport på grundval av de årliga genomföranderapporterna. Åren 2017 och 2019 ska kommissionen dessutom lägga fram strategiska rapporter för Europaparlamentet som sammanfattar medlemsstaternas framstegsrapporter och närvara vid Europaparlamentets diskussion om dessa rapporter.⁵⁶

80

Vi noterar att åtgärder inom ungdomsgarantin som inte finansieras genom operativa program inom ESF och ungdomssysselsättningsinitiativet inte ska tas med i dessa rapporter eftersom de årliga genomföranderapporterna endast omfattar EU-finansierade insatser. Med undantag av sysselsättningskommitténs indikatorer finns det därför inga bestämmelser om rapportering för den del av ungdomsgarantisystemet på EU-nivå som finansieras nationellt. Det medför en risk för att berörda parter inte får en tydlig överblick av hur och i vilken omfattning ungdomsgarantin som helhet bidrar till kampen mot ungdomsarbetslösheten.

Den nya resultatramen för ESF och ungdomssysselsättningsinitiativet fokuserar på resultat

81

Ungdomsgarantiåtgärder som finansieras genom ESF eller ungdomssysselsättningsinitiativet ska övervakas enligt den rättsliga ramen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna.⁵⁷ ESF-förordningen innehåller särskilda bestämmelser om övervakning, rapportering och utvärdering av ungdomssysselsättningsinitiativet för att dess effekter på och bidrag till ungdomsgarantin ska kunna mätas och synliggöras. I förordningen föreskrivs särskilt följande: ”Minst två gånger under programperioden ska det ske en utvärdering som bedömer hur verkningsfullt, effektivt och genomslagskraftigt det gemensamma stödet från ESF och det särskilda anslaget till sysselsättningsinitiativet för unga samt genomförandet av ungdomsgarantin har varit. Den första utvärderingen ska vara slutförd senast den 31 december 2015 och den andra senast den 31 december 2018.”⁵⁸

82

Dessutom ska medlemsstaterna från och med april 2015 och under de närmast följande åren tillsammans med de årliga genomföranderapporterna lämna strukturerade uppgifter till kommissionen om gemensamma indikatorer för de åtgärder som får stöd av EU. Rapporterna ska också fastställa och bedöma kvaliteten på de arbetserbjudanden som deltagarna fått samt vilka framsteg de gjort när det gäller vidareutbildning, att hitta varaktiga och anständiga arbeten eller få lärlingsplatser eller praktikplatser av god kvalitet.⁵⁹

83

I ESF-förordningen föreskrivs obligatoriska gemensamma aktivitets- och resultatindikatorer för alla åtgärder som får stöd från ett operativt program⁶⁰. För det operativa programmet inom ungdomssysselsättningsinitiativet krävs det också att medlemsstaterna utformar specifika resultatindikatorer.

84

Vi undersökte hur relevanta de resultatindikatorer för ungdomssysselsättningsinitiativet som anges i ESF-förordningen är och kom fram till att följande resultatindikatorer borde göras mer detaljerade när framtida operativa program inom ESF eller ungdomssysselsättningsinitiativet godkänns eller när befintliga operativa program ändras:

-De resultatindikatorer som är specifika för ungdomssysselsättningsinitiativet – ”Arbetslösa/Långtidsarbetslösa/Icke förvärvsarbetande deltagare som erbjuds anställning, vidareutbildning, lärlingsutbildning eller praktik efter avslutad åtgärd” ålägger inte medlemsstaterna att tillhandahålla uppgifter som gör åtskillnad mellan de fyra olika erbjudanden som deltagarna kan få inom ramen för ungdomsgarantin. Det innebär att det inte kommer att finnas några uppgifter om vilka typer av ungdomsgarantierbjudanden som accepterats av ungdomar och följaktligen om huruvida korrigerande åtgärder krävs för att förbättra åtgärdernas ändamålsenlighet.

-Ungdomssysselsättningsinitiativets långsiktigare resultatindikatorer mäter de ungas situation bara sex månader efter det att insatsen har avslutats. Om mätningen gjordes under en längre tid skulle det vara lättare att dra slutsatser om hållbarheten i vissa erbjudanden (t.ex. erbjudanden om anställning).

-Förordningen gör det möjligt för medlemsstaterna att på frivillig basis utvidga målgruppen för ungdomssysselsättningsinitiativet till personer som är över 25 men under 30 år. Men ingen av resultatindikatorerna för ungdomssysselsättningsinitiativet täcker åldersgruppen 25–29 år, vilket gör det svårt att bedöma hur ändamålsenliga åtgärderna är för denna åldersgrupp. I sina riktlinjer uppmanar kommissionen med eftertryck medlemsstaterna att utveckla egna aktivitetsindikatorer (till exempel antal deltagare i insatser som finansieras genom ungdomssysselsättningsinitiativet) för åldersgruppen 25–29 år, men den nämner inte motsvarande resultatindikator. Vi konstaterade att ingen av de fyra granskade medlemsstater som valde att utvidga målgruppen för ungdomssysselsättningsinitiativet (Frankrike, Italien, Litauen och Portugal) har fastställt några ytterligare programspecifika resultatindikatorer, och två av dem (Frankrike och Portugal) har inte ens fastställt den ytterligare aktivitetsindikator som behövs för den utvidgade målgruppen.

23KOM(2008) 868/3 Ny kompetens för nya arbetstillfällen – Att förutse och matcha kompetensbehoven på arbetsmarknaden.

24Europeiska kommissionens arbetsdokument, SWD (2012) 409 final, s. 21.

25Rekommendation 25 i medlemsstaterna.

26I det granskade urvalet fick endast Italien ett tekniskt besök.

27Förutom Litauen lämnade tolv andra medlemsstater in reviderade genomförandeplaner för ungdomsgarantin i juni 2014 (Belgien, Bulgarien, Grekland, Spanien, Kroatien, Ungern, Lettland, Nederländerna, Polen, Rumänien, Sverige och Slovakien), på kommissionens begäran.

28Artikel 19.3 i förordning (EU) nr 1303/2013.

29Artikel 19.1 och 19.3 i förordning (EU) nr 1303/2013.

30Bilaga XI till förordning (EU) nr 1303/2013.

31Estland, Spanien, Finland, Irland, Luxemburg, Malta, Polen, Sverige och Storbritannien.

32Punkt 3 i särskild rapport nr 3/2010 Konsekvensbedömningar vid EU:s institutioner: Är de ett stöd i beslutsfattandet? (http://eca.europa.eu).

33Europeiska kommissionen, Impact Assessment Guidelines (riktlinjer för konsekvensbedömningar), SEC(2009) 92.

34Europeiska kommissionens arbetsdokument, SWD (2012) 409 final, s. 11–12.

35Europaparlaments offentliga utfrågning, budgetutskottet i samarbete med utskottet för sysselsättning och sociala frågor, tisdagen den 1 april 2014, s. 23.

36ILO, Global Employment Outlook, “Global spill-overs from advanced to emerging economies worsen the situation for young jobseekers” (framtidsutsikter för den globala sysselsättningen – globala spridningseffekter från utvecklade till framväxande ekonomier försvårar situationen för unga arbetssökande), september 2012, http://www.ilo.org

37ILO, Eurozone job crisis: trends and policy responses (jobbkrisen i euroområdet: trender och politiska åtgärder), juli 2012. Informationen har även offentliggjorts på kommissionens webbplats http://ec.europa.eu

38Belgien, Irland, Spanien, Frankrike, Nederländerna och Portugal.

39ILO, Youth guarantees: a response to the youth employment crisis? (ungdomsgarantier: ett svar på ungdomssysselsättningskrisen?), 2013 (http://www.ilo.org).

40Europeiska kommissionens arbetsdokument, SWD (2014) 410 final, s. 25.

41Artikel 18 i förordning (EU) nr 1304/2013.

42Rådets rekommendation om kvalitetskriterier för praktikprogram, Bryssel den 10 mars 2014 (http://www.consilium.europa.eu).

43Rådets uttalande om den europeiska alliansen för lärlingsutbildning, rådet (sysselsättning, socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor), Luxemburg den 15 oktober 2013.

44Vanliga frågor om ungdomsgarantin, fråga 6, (http://www.ec.europa.eu).

45Europaparlamentet, Indicators of Job Quality in the European Union (indikatorer på jobbkvalitet i EU), PE429.972, 2009 (http://www.europarl.europa.eu); Study of Measuring Employment Effects (undersökning av mätning av sysselsättningseffekter), Centre for Strategy & Evaluation Services, CSES, juni 2006; OECD, Local Implementation of Youth Guarantees: Emerging Lessons from European Experiences, (genomförandet av ungdomsgarantierna lokalt: nya lärdomar av europeiska erfarenheter), 2014.

46Det italienska nationella statistikinstitutet Calcolo della soglia di povertà assoluta (http://www.istat.it).

47Europeiska kommissionen, Guidance on Evaluation of the Youth Employment Initiative (riktlinjer för utvärdering av ungdomssysselsättningsinitiativet), juli 2014.

48Artikel 19.6 i förordning (EU) nr 1304/2013.

49Europeiska kommissionen, The Youth Guarantee: Making It Happen (ungdomsgarantin: att sätta bollen i rullning), 2014, s. 3.

50Rekommendation 6 i rådets rekommendation av den 22 april 2013 om att inrätta en ungdomsgaranti.

51Sysselsättningskommittén inrättades genom rådets beslut 2000/98/EG av den 24 januari 2000 om att inrätta en sysselsättningskommitté (EGT L 29, 4.2.2000, s. 21) på grundval av artikel 150 i EUF-fördraget. Varje medlemsstat och kommissionen utser två ledamöter till sysselsättningskommittén.

52INDIC/07/13052014/EN – Monitoring the Youth Guarantee – Revised Working Group note for the IG meeting on 13 May 2014 (övervakning av ungdomsgarantin – reviderade arbetsgruppsanteckningar inför IG-mötet den 13 maj 2014).

53Europeiska rådet: Ramen med indikatorer för att övervaka ungdomsgarantin – Godkännande av huvudbudskapen från sysselsättningskommittén, den 17 november 2014.

54Kommissionens webbplats: Landsspecifika rekommendationer 2013 (http://ec.europa.eu).

55Europaparlamentets resolution av den 22 oktober 2014 om den europeiska planeringsterminen för samordningen av den ekonomiska politiken: genomförande av prioriteringarna för 2014 (2014/2059(INI)).

56Artikel 53 i förordning (EU) nr 1303/2013.

57Förordning (EU) nr 1303/2013 och förordning (EU) nr 1304/2013.

58Artikel 19.6 i förordning (EU) nr 1304/2013.

59Artikel 19.3 och 19.4 i förordning (EU) nr 1304/2014.

60Bilaga II till förordning (EU) nr 1304/2014.

Slutsatser och rekommendationer

85

Rekommendationen om ungdomsgarantin antogs formellt av EU:s ministerråd den 22 april 2013 på grundval av ett förslag som kommissionen lade fram i december 2012. I rekommendationen lämnades särskilda rekommendationer till både medlemsstaterna och kommissionen om genomförandet av systemet. Kommissionen fick i uppdrag att bedöma de genomförandeplaner för ungdomsgarantin från medlemsstaterna som fanns tillgängliga så att medlemsstaterna kunde få feedback under de bilaterala mötena om den europeiska planeringsterminen.

Kommissionen gav medlemsstaterna tillräckligt stöd vid rätt tidpunkt under inrättandet av ungdomsgarantisystemet

86

Generellt sett drar vi slutsatsen att kommissionen gav medlemsstaterna tillräckligt stöd vid rätt tidpunkt under inrättandet av ungdomsgarantin. Kommissionen utfärdade riktlinjer om ungdomsgarantisystemets utformning i september 2013, dvs. bara fem månader efter antagandet av rådets rekommendationer i april 2013 (punkterna 29–31).

87

Kommissionen gjorde en heltäckande bedömning vid lämplig tidpunkt av medlemsstaternas förslag till genomförandeplaner för ungdomsgarantin och lyckades identifiera flera brister. Kommissionen gjorde dock inte en noggrann och enhetlig bedömning av följande aspekter: IKT/digital kompetens, ömsesidiga skyldigheter och ömsesidigt lärande. Vi konstaterade också att alla medlemsstaterna inte lämnade in någon uppdaterad genomförandeplan för ungdomsgarantin efter kommissionens bedömning (punkterna 32–39).

Det finns risk för att genomförandet av ungdomsgarantin inte blir ändamålsenligt

88

Vid vår genomgång av kommissionens bedömning av genomförandeplanerna för ungdomsgarantin identifierade vi ett antal risker som gäller huruvida den totala finansieringen är tillräcklig, definitionen av ett ”högkvalitativt erbjudande” samt övervakningen av och rapporteringen om ungdomsgarantin.

Tillräcklig total finansiering av ungdomsgarantisystemet

89

Eftersom kommissionen inte gjorde någon konsekvensbedömning anser vi att det inte finns tillräcklig information om de potentiella totala kostnaderna för genomförandet av ett ungdomsgarantisystem i EU:s medlemsstater. Vid tidpunkten för revisionen hade kommissionen dessutom ingen detaljerad bild av vilka EU-medel och nationella medel som medlemsstaterna hade avsatt till olika åtgärder inom ungdomsgarantin, och framför allt till åtgärder som hänger samman med strukturreformer. Eftersom den informationen saknas anser vi att det finns en risk för att den totala finansieringen kanske inte är tillräcklig för att ungdomsgarantin ska kunna genomföras (punkterna 45–57).

Rekommendation 1

Medlemsstaterna bör tillhandahålla en tydlig och fullständig översikt över kostnaderna för alla planerade åtgärder för att bekämpa ungdomsarbetslösheten inom ungdomsgarantisystemet så att kommissionen kan bedöma det totala finansieringsbehovet.

Definitionen av ett ”högkvalitativt erbjudande”

90

Att ett erbjudande ska vara högkvalitativt är en faktor som framhålls i definitionen av en ungdomsgaranti och är avgörande för att unga människor ska få en verklig möjlighet att öka sin anställbarhet för att på ett hållbart och givande sätt integreras på arbetsmarknaden, och därmed för att sysselsättningsgraden bland ungdomar ska öka överlag. Avsaknaden av en uppsättning kvalitativa kännetecken på ett jobberbjudande som betraktas som ”högkvalitativt” medför en risk för att ungdomsgarantisystemen genomförs på ett inkonsekvent och icke ändamålsenligt sätt i medlemsstaterna och även inom en enskild medlemsstat (punkterna 58–64).

Rekommendation 2

Kommissionen bör främja ett antal kvalitetskrav på sysselsättning, praktik och lärlingsutbildning som ska vara uppfyllda för att stöd ska ges från EU:s budget. Kraven skulle kunna baseras på de faktorer som utmärker ett högkvalitativt erbjudande enligt kommissionens riktlinjer för utvärdering av ungdomssysselsättningsinitiativet.

Övervakning av ungdomsgarantin

91

Vi konstaterade att en heltäckande ram för övervakning av och rapportering om ungdomsgarantin fortfarande håller på att utarbetas. Alla åtgärder bör övervakas så att man får en klar bild av genomförandet av ungdomsgarantin som helhet och kan se till att medel investeras klokt och åtgärder genomförs på ett sätt som verkligen gör skillnad för ungdomar. Därmed bör det också bli möjligt att reagera med framförhållning när det står klart att målen inte kommer att uppnås. Informationen bör presenteras på ett sådant sätt att ungdomsgarantins framgång (eller uteblivna framgång) påvisas (punkterna 65–84).

Rekommendation 3

Kommissionen bör inrätta ett heltäckande övervakningssystem för ungdomsgarantisystemet, som omfattar både strukturreformer och åtgärder som riktas till enskilda personer. Resultatet av övervakningen bör rapporteras till Europaparlamentet och rådet.

Denna rapport antogs av revisionsrättens avdelning II, med ledamoten Henri Grethen som ordförande, vid dess sammanträde i Luxemburg den 25 februari 2015.

För revisionsrätten

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
Ordförande

Bilagor

Bilaga I

Ungdomsarbetslöshet (juni 2014)

Källa: Eurostat.

Bilaga II

Länder som är berättigade till stöd från ungdomssysselsättningsinitiativet

Medlemsstat
Region (-er) som är berättigade till stöd inom ungdomssysselsättningsinitiativet
Särskilda anslag till ungdomssysselsättningsinitiativet
(euro)

Belgien
Ja
42 435 070

Bulgarien
Ja
55 188 745

Tjeckien
Ja
13 599 984

Danmark
Nej
–

Tyskland
Nej
–

Estland
Nej
–

Irland
Ja
68 145 419

Grekland
Ja
171 517 029

Spanien
Ja
943 496 315

Frankrike
Ja
310 161 402

Kroatien
Ja
66 177 144

Italien
Ja
567 511 248

Cypern
Ja
11 572 101

Lettland
Ja
29 010 639

Litauen
Ja
31 782 633

Luxemburg
Nej
–

Ungern
Ja
49 765 356

Malta
Nej
–

Nederländerna
Nej
–

Österrike
Nej
–

Polen
Ja
252 437 822

Portugal
Ja
160 772 169

Rumänien
Ja
105 994 315

Slovenien
Ja
9 211 536

Slovakien
Ja
72 175 259

Finland
Nej
–

Sverige
Ja
44 163 096

Storbritannien
Ja
206 098 124

TOTALT

3 211 215 406

Bilaga III

Kommissionens bedömning av genomförandeplanerna för ungdomsgarantin och förhandsvillkoren för ungdomssysselsättningsinitiativet

Medlemsstat
Resultat av bedömningen av genomförandeplanen för ungdomsgarantin
Förhandsvillkor

Bulgarien

  Mycket begränsad

  Uppfyllda

Tjeckien

  Mycket begränsad

  Uppfyllda

Grekland

  Mycket begränsad

  Uppfyllda

Italien

  Mycket begränsad

  Uppfyllda

Litauen

  Mycket begränsad

  Uppfyllda

Polen

  Mycket begränsad

  Uppfyllda

Storbritannien

  Mycket begränsad

  Uppfyllda

Belgien

      Partiell

  Uppfyllda

Irland

      Partiell

  Uppfyllda

Spanien

      Partiell

  Uppfyllda

Frankrike

      Partiell

  Uppfyllda

Kroatien

      Partiell

  Uppfyllda

Cypern

      Partiell

  EJ uppfyllda

Lettland

      Partiell

  Uppfyllda

Ungern

      Partiell

  Uppfyllda

Portugal

      Partiell

  Uppfyllda

Slovenien

      Partiell

  Uppfyllda

Slovakien

      Partiell

  Uppfyllda

Sverige

      Partiell

  Uppfyllda

Anmärkning: Förhandsvillkoren för ungdomssysselsättningsinitiativet när det gäller Rumänien hade inte beaktats av kommissionen vid tidpunkten för revisionen.

Kommissionens svar

Sammanfattning

V Första punktsatsen

Kommissionen noterar rekommendationen till medlemsstaterna och skulle i vissa fall välkomna en bättre överblick av de uppskattade kostnaderna för alla planerade åtgärder för att bekämpa ungdomsarbetslösheten.

Enligt den mall som tagits fram av kommissionen skulle medlemsstaterna lämna information om finansieringskällor på EU-nivå, nationell nivå, regional/lokal nivå samt finansiering från arbetsgivare och andra källor. Syftet var att uppmuntra medlemsstaterna att lämna fullständig information om de sammanlagda kostnaderna för och finansieringen av ungdomsgarantin (inbegripet likviditetsgap).

Nitton av de 28 medlemsstaterna har lämnat denna information (med olika detaljnivå).

V Andra punktsatsen

Kommissionen godtar rekommendationen och anser att den delvis har genomförts, särskilt genom rådets rekommendation om kvalitetskriterier för praktikprogram, den europeiska alliansen för lärlingsutbildning och rådets uttalande om denna samt övervakningen av sysselsättningens kvalitet inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

När det gäller främjande av kvalitetskrav kommer kommissionen att ytterligare stimulera diskussionen kring ”högkvalitativa” erbjudanden, med beaktande av de kvalitetskrav som anges i riktlinjerna för utvärdering av ungdomssysselsättningsinitiativet. Kommissionen kommer särskilt att väcka en diskussion om begreppet högkvalitativa erbjudanden vid nästa möte för de nationella samordnarna för ungdomssysselsättningsinitiativet, uppmana medlemsstaterna att diskutera begreppet inom ramen för sysselsättningskommitténs multilaterala övervakning (EMCO), undersöka möjligheterna att ta upp högkvalitativa erbjudanden i ungdomsgarantin inom programmet för ömsesidigt lärande (MLP) och tillhandahålla ytterligare vägledning om högkvalitativa erbjudanden i dokumentet Vanliga frågor om ungdomsgarantin.

Kommissionen konstaterar dessutom att efterhandsutvärderingarna kommer att ge belägg för kvaliteten på jobberbjudandena enligt rekommendationen i riktlinjerna för utvärdering av ungdomssysselsättningsinitiativet.

V Tredje punktsatsen

Kommissionen godtar rekommendationen och anser att den delvis har genomförts genom den ram för indikatorer som godkändes av ministrarna för sysselsättning och sociala frågor i rådet (sysselsättning och socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor), genom de relevanta arrangemang som anges i artikel 19 och bilagorna I och II till ESF-förordningen samt berörda bestämmelser i förordningen med gemensamma bestämmelser om övervakning och utvärdering av åtgärder som finansieras genom ungdomssysselsättningsinitiativet och genom sitt åtagande att under 2016 rapportera till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av ungdomsgarantin.

Kommissionen kommer att ta hänsyn till utvärderingsarbetet i sin bedömning av genomförandet av ungdomsgarantin under kommande europeiska planeringsterminer. Det kommer också att ligga till grund för kommissionens rapport under 2016 om genomförandet av ungdomsgarantin, som kommer att läggas fram formellt för Europaparlamentet och rådet via de tillämpliga kanalerna.

Inledning

15

Kommissionen konstaterar att ytterligare 11 miljarder euro även anslås för åtgärder som modernisering av arbetsförmedlingstjänster och egenföretagande, vilka indirekt kommer att bidra till att stödja ungdomssysselsättningen.

Över 26 miljarder euro kommer att användas till utbildningsåtgärder, inbegripet livslångt lärande, där ungdomar sannolikt kommer att finnas bland de främsta stödmottagarna.

Iakttagelser

37

Kommissionen erinrar om att den arbetar inom ramen för mjuk lagstiftning, i det här fallet rådets rekommendation, och att många underordnade inslag i ungdomsgarantin visserligen är önskvärda när de är möjliga att genomföra, men att inte alla inslag måste ingå i ett visst nationellt program.

Utvärderingen av de inlämnade genomförandeplanerna för ungdomsgarantin var bara det första steget i en process med fortlöpande övervakning av genomförandet av ungdomsgarantin i medlemsstaterna. Kommissionen övervakar genomförandet av ungdomsgarantiprogrammen inom ramen för den europeiska planeringsterminen. Den europeiska planeringsterminen täcker ett brett spektrum av nationella politikområden som är kopplade till genomförandet av ungdomsgarantin.

37 Första strecksatsen

Behovet av att förstärka IKT/digital kompetens betonas när så är nödvändigt inom ramen för planeringsterminen.

37 Andra strecksatsen

Kommissionen anser att avsaknaden av en koppling mellan att ungdomar inte godtar ett rimligt erbjudande och arbetslöshetsunderstöd eller socialbidrag inte nödvändigtvis begränsar ungdomsgarantiprogrammens effektivitet.

I arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar fastslås att principerna om ömsesidiga skyldigheter, t.ex. deltagande i aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder, kan övervägas vid utformningen av ungdomsgarantin¹.

I rådets rekommendation nämns principen om ömsesidiga skyldigheter inom ramen för tidig insats och aktivering (rekommendation 10).

Ömsesidiga skyldigheter kan visserligen ge viktiga fördelar men de ingår inte i utvärderingskriterierna, eftersom det skulle vara alltför föreskrivande att bedöma ett program på grundval av att medlemsstaterna har tagit med ömsesidiga skyldigheter eller inte i det fall medlemsstaterna väljer att inte grunda sina program på dem eller om deras nationella bestämmelser och metoder inte tillåter detta.

Kommissionen prioriterade därför bedömningen av de huvudsakliga byggstenarna i ungdomsgarantin och förekomsten av erbjudanden samt deras täckning.

41

För att ett operativt program som omfattar åtgärder kopplade till ungdomssysselsättningsinitiativet ska godkännas måste det finnas en strategisk ram för att främja ungdomssysselsättningen innan kommissionen betalar ut medel från fonderna. Kommissionens bedömning av detta förhandsvillkor (det så kallade förhandsvillkoret för ungdomssysselsättningsinitiativet) grundas på medlemsstaternas självbedömning och den information som lämnas i denna. När medlemsstaterna hänvisade till kompletterande nationella strategier för ungdomssysselsättning förutom ungdomssysselsättningsinitiativet grundade kommissionen sin bedömning av uppfyllandet av förhandsvillkoret för ungdomssysselsättningsinitiativet på alla strategiska dokument för ungdomssysselsättning som medlemsstaterna hänvisade till. I sin bedömning av förhandsvillkoret för ungdomssysselsättningsinitiativet undersöker kommissionen emellertid överensstämmelsen med genomförandeplanerna för ungdomsgarantin, så att ESF-investeringarna motsvarar den berörda medlemsstatens politiska mål.

42

Kommissionen påpekar att utvärderingsramen för genomförandeplanerna för ungdomsgarantin inte är desamma som för förhandsvillkoret för ungdomssysselsättningsinitiativet, eftersom de två processerna drivs av olika mål – ett politiskt mål (ungdomsgarantin) respektive rättslig efterlevnad (ungdomssysselsättningsinitiativet).

Kriterierna för att uppfylla förhandsvillkoret omfattar inte ett krav på att ”det ska finnas en strategisk ram för att främja ungdomssysselsättningen, bland annat genom att genomföra ungdomsgarantin”. De underordande kriterier mot vilka denna ”strategiska policyram” bör bedömas av kommissionens avdelningar fastställs också i förordningen. Dessa kriterier innehåller ingen hänvisning till förekomsten av genomförandeplaner för ungdomsgarantin och a fortiori till en positiv bedömning från kommissionens sida.

Det finns därför ingen automatisk koppling mellan bedömningen av genomförandeplanerna för ungdomsgarantin, som görs ur ett politiskt perspektiv och mot rekommendationen om ungdomsgarantin, och bedömningen av ungdomssysselsättningsinitiativet inom ramen för EAC, som görs mot en fast uppsättning kriterier som anges i förordningen med gemensamma bestämmelser.

Kommissionen påpekar att en sådan koppling skulle innebära att genomförandeplanerna för ungdomsgarantin blir ett rättsligt krav för att uppfylla förhandsvillkoret för ungdomssysselsättningsinitiativet, vilket föreslogs av kommissionen men avslogs av rådet under lagstiftningsförfarandet.

43

Kommissionen hänvisar till sitt svar avseende punkt 42. De ibland nyanserade eller något olika resultaten av de två processerna beror på att processerna skiljer sig åt i utformningen, trots att de i viss mån är sammankopplade.

De underordnade kriterier som den ”strategiska ramen för att främja ungdomssysselsättningen” bör bedömas mot, innehåller också kvalitativa delar, såsom kartläggning av nyckelaktörer, inbegripet berörda myndigheter, samordningsarrangemang med partner, inrättandet av system för tidig insats och aktivering samt övervakningsarrangemang. Bedömningen av dessa kvalitativa delar går längre än en ren formell kontroll.

I den mån det var möjligt fungerade kommissionens bedömning av uppfyllandet av förhandsvillkoret för ungdomssysselsättningsinitiativet även som en kanal för att begära vissa ändringar av genomförandeplanerna för ungdomsgarantin (t.ex. i Frankrikes fall).

Kommissionens gemensamma svar avseende punkterna 45 och 46

Kommissionen instämmer i detta och påpekar att investeringar i ungdomsgarantin är en avgörande faktor för att EU ska bevara sina framtida tillväxtmöjligheter. Generöst ekonomiskt stöd från EU kan bidra – främst från Europeiska socialfonden och inom ramen för ungdomssysselsättningsinitiativet. Men för att ungdomsgarantin ska kunna genomföras i praktiken måste EU-länderna också prioritera sysselsättningsåtgärder för unga i sina nationella budgetar.

47

Nitton av de 28 medlemsstaterna har lämnat information om planerade finansieringskällor för sina ungdomsgarantisystem (med olika detaljnivå). I vissa fall skulle kommissionen emellertid välkomna en bättre överblick av de uppskattade kostnaderna för alla planerade åtgärder, även om den är medveten om att alla uppskattningar av kostnaderna för ungdomsgarantier görs med förbehåll.

49

I rekommendationen om ungdomsgarantin föreskrivs inte exakt hur medlemsstaterna ska genomföra ungdomsgarantin, eftersom detta i mycket stor grad beror på den nationella situationen (dvs. antal unga som varken arbetar eller studerar (NEET) och deras särskilda förutsättningar).

Effekterna kommer därför att bero på medlemsstaternas val när det gäller inriktning för och utformning av stödet.

Såsom anges i motiveringen till kommissionens förslag åtföljs det av ett arbetsdokument som mer utförligt förklarar ungdomsgarantin, tar upp frågor om kostnader och fördelar med sådana system, och beskriver varje enskild beståndsdel som behövs för att ungdomsgarantierna ska vinna framgång. I en bilaga presenterar arbetsdokumentet politiska strategier till stöd för ungdomssysselsättning, vilka redan införts i de 27 medlemsstaterna och Kroatien, och man återger dessa länders olika startpunkter mot inrättandet av fullständiga ungdomsgarantisystem.

De verkliga kostnaderna för ungdomsgarantierna kommer dessutom även att bero på de nationella förhållandena och hur de inrättas och genomförs i varje medlemsstat. Detta innebär i sin tur att alla uppskattningar av kostnaderna för ungdomsgarantier är föremål för ett antal förbehåll.

I detta avseende kan exemplen från Österrike, Finland, Sverige och Storbritannien ses som en indikation på de eventuella kostnaderna för medlemsstaternas genomförande av ungdomsgarantin.

50

Kommissionen hänvisar till sitt svar avseende punkt 15.

53

Kommissionen hänvisar till sitt svar avseende punkt 47.

54

Kommissionen informerade Frankrike om att de kvantitativa övergripande målen för planen inte är tillräckligt tydliga och förklarade att den fortfarande hyser tvivel angående de kvalitativa aspekterna av de erbjudanden som Pôle Emploi kommer att föreslå unga som varken arbetar eller studerar för att följa ungdomsgarantin. Denna fråga följs upp ytterligare inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

I sin genomförandeplan för ungdomsgarantin lämnade Irland en tabell med information om genomsnittligt deltagande, inflöde av nya deltagare, förväntat inflöde av unga samt vägledande kostnader för jobberbjudanden till ungdomar. De irländska myndigheterna är ovilliga att göra prognoser om framtida deltagandeantal till dess att de nationella budgetanslagen har beslutats och lämnade därför inga siffror för åren efter 2014. Det bedömdes därför varken vara lämpligt eller nödvändigt att begära närmare upplysningar från de irländska myndigheterna.

Kommissionens gemensamma svar avseende punkterna 55 och 56

Kommissionen ansåg att det viktigaste var att den kunde kontrollera om (tillräckliga) nationella medel anslogs förutom EU-medlen. Den tog därför fram en mall för medlemsstaterna, där medlemsstaterna uppmanades att lämna information om tillgängliga finansieringskällor, dvs. om finansieringen skulle komma från EU-nivå, nationell nivå, regional/lokal nivå, arbetsgivare och/eller andra finansieringskällor.

Uppdelningen av de olika EU-medlen var av underordnad vikt i det skedet, eftersom de operativa programmen skulle följa inom kort. Kommissionen ansåg att det var lämpligast att en detaljerad uppdelning av EU-finansieringskällor per ESF-medel/medel från ungdomssysselsättningsinitiativet lämnades inom ramen för de operativa programmen, särskilt eftersom de informella förhandlingarna om de finansiella planerna för de operativa programmen fortfarande pågick mellan medlemsstaterna och kommissionen i det skedet.

57

Kommissionen påpekar att korrektheten hos utgifterna för ungdomssysselsättningsinitiativet kommer att bli föremål för granskning som ett led i den ordinarie kontrollprocessen, som vederbörligen beaktar specifika risker.

Kommissionens gemensamma svar avseende punkterna 61 och 62

Kommissionen instämmer i att ”högkvalitativ” är ett centralt inslag i genomförandet av ungdomsgarantin.

Kommissionen främjar en uppsättning kvalitetskrav för praktiktjänstgöring (genom rådets rekommendation om kvalitetskriterier för praktikprogram) och för lärlingsutbildning (genom rådets uttalande om den europeiska alliansen för lärlingsutbildning). När det gäller jobb övervakar kommissionen sysselsättningens kvalitet inom ramen för den europeiska planeringsterminen, och ägnar då särskild uppmärksamhet åt övergången från studier till arbete samt problem i samband med segmentering av arbetsmarknaden.

När det gäller sysselsättningens kvalitet på den öppna marknaden anser kommissionen att alla kvalitetsbedömningar är beroende av situationen på den berörda arbetsmarknaden, inbegripet aspekter som arbetslagstiftning eller det rådande ekonomiska klimatet.

Kommissionen kommer att ytterligare stimulera diskussionen kring ”högkvalitativa” erbjudanden, med beaktande av de kvalitetskrav som anges i riktlinjerna för utvärdering av ungdomssysselsättningsinitiativet. Kommissionen kommer särskilt att väcka en diskussion om begreppet högkvalitativa erbjudanden vid nästa möte för de nationella samordnarna för ungdomssysselsättningsinitiativet, uppmana medlemsstaterna att diskutera begreppet inom ramen för sysselsättningskommitténs (EMCO) arbete, undersöka möjligheterna att ta upp högkvalitativa erbjudanden i ungdomsgarantin inom programmet för ömsesidigt lärande (MLP) och tillhandahålla ytterligare vägledning om högkvalitativa erbjudanden i dokumentet Vanliga frågor om ungdomsgarantin.

63

Kommissionen hänvisar till sitt gemensamma svar på punkterna 61 och 62.

Kommissionen anser dessutom att ett enhetligt genomförande av ungdomsgarantin och att stöpa alla ungdomsgarantier i samma form varken är lämpligt eller förenligt med rådets rekommendation, där det tydligt anges att ungdomsgarantisystem ska anpassas till nationella, regionala och lokala förhållanden.

Kommissionen instämmer dock i att ett effektivt genomförande av ungdomsgarantisystemen är en avgörande faktor. Den resultatbaserade metod som kommissionen tillämpar har många fördelar just när det gäller att bedöma åtgärdernas effektivitet inom ungdomsgarantisystemen, eftersom metoden beaktar de skilda arbetsmarknadssituationerna och vilka erbjudanden som är lämpliga för vilka personer.

I detta avseende anser kommissionen att ett erbjudande, generellt sett, är högkvalitativt om den person som mottar erbjudandet får en hållbar anknytning till arbetsmarknaden och inte återgår till att vara arbetslös eller icke förvärvsarbetande därefter. Ett högkvalitativt erbjudande kan således mätas efter dess resultat. Som sagt kommer kommissionen (jfr det gemensamma svaret på punkterna 61 och 62) ytterligare att stimulera diskussionen kring högkvalitativa erbjudanden.

Kommissionen konstaterar att erbjudanden om lärlingsutbildning, praktiktjänstgöring och vidareutbildning redan omfattas av kvalitetsstandarder, vare sig det är subventionerade erbjudanden – som de erbjudanden som finansieras inom ungdomssysselsättningsinitiativet/ESF-programmen eller inom nationella program – eller ej.

65

Kommissionen påpekar att det tog lång tid att bygga upp ett samförstånd för att definiera en gemensam övervakningsram. Detta kan ha försenat antagandet av rådets rekommendation om ungdomsgarantin vid en kritisk tidpunkt, vilket förhindrade snabba resultat.

68

Kommissionen påpekar att resultaten från övervakningen används i viktiga dokument som antas av kommissionen inom ramen för den europeiska planeringsterminen (kommissionens arbetsdokument, djupgående granskningar, förslag om landsspecifika rekommendationer).

Kommissionen har regelbundna utbyten med Europaparlamentet om utvecklingen inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

Enligt Europeiska rådets slutsatser av den 27–28 juni 2013 ska kommissionen dessutom under 2016 rapportera till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av ungdomsgarantin och verksamheten inom ungdomssysselsättningsinitiativet.

Kommissionens gemensamma svar avseende punkterna 69 och 70

Kommissionen konstaterar att sysselsättningskommittén den 3 december 2014 gjorde en andra översyn av framstegen i genomförandet av ungdomsgarantisystemen i 21 medlemsstater, med slutsatser för varje granskad medlemsstat. Dessa slutsatser kommer att följas upp i maj 2015. Alla sysselsättningskommitténs översyner i december 2014 inriktades i hög grad på ungdomsgarantisystemen. Översynerna var enhetliga och samma arbetsmetoder tillämpades på samtliga medlemsstater. Både översynerna från maj och december 2014 togs upp vid mötena i rådet (sysselsättning, socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor) om ungdomsarbetslöshet och ungdomsgarantin.

71

Ramen för indikatorer för övervakning av ungdomsgarantin godkändes av sysselsättningskommittén den 22 september 2014. I december 2014 godkände rådet (sysselsättning, socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor) sysselsättningskommitténs nyckelbudskap om ramen för indikatorer för övervakning av ungdomsgarantin, och efterlyste ett starkt politiskt åtagande för att övervinna de befintliga hindren för uppgiftsinsamling och garantera ett sunt övervakningssystem för ungdomsgarantin på EU- och medlemsstatsnivå, baserat på den föreslagna ramen.

Se även kommissionens svar avseende punkt 65.

72

Kommissionen instämmer i att medlemsstaternas fortsatta åtagande är nödvändigt. Pilotprojektet för insamling av uppgifter beträffande ungdomsgarantin inleddes i oktober 2014 av sysselsättningskommitténs indikatorgrupp. Syftet med pilotprojektet var att testa den föreslagna metoden för regelbunden insamling av administrativa uppgifter för övervakningen av genomförandet av ungdomsgarantin samt bedöma de hinder som medlemsstaterna möter och hur de kan övervinnas, med slutmålet att inleda en regelbunden uppgiftsinsamling i juni 2015. Per den 18 februari hade alla medlemsstater utom tre skickat in sina bidrag. De återstående bidragen förväntas inkomma inom kort.

73

Analysen av viktiga sysselsättningsindikatorer och sociala indikatorer i resultattavlan kompletteras av den ytterligare information som bland annat fås från verktyget för bedömning av sysselsättningssituationen och bedömningen av de politiska åtgärder som vidtas av medlemsstaterna.

Kommissionens gemensamma svar på punkterna 74–76

Kommissionen betonar att utarbetandet och antagandet av landsspecifika rekommendationer främst är en politisk process, där kommissionen lämnar förslag på grundval av landsspecifika analyser i arbetsdokumenten som sedan granskas i en multilateral övervakningsprocess i rådskommittéer och rådsgrupper och därefter godkänns av Europeiska rådet.

Kommissionen beaktar varje lands särskilda situation i sina förslag om landsspecifika rekommendationer.

Ruta 7

Kommissionen anser att den i rekommendationerna för både Litauen och Italien vederbörligen beaktade varje lands särskilda situation.

77

Kommissionen påpekar att planeringsterminen generellt och i ett medellångt perspektiv leder till betydande reformarbete i medlemsstaterna.

80

Kommissionen anser att de genomförandeplaner för ungdomsgarantin som redan har lämnats in av medlemsstaterna i de flesta fall redan ger en användbar allmän överblick av åtgärderna inom ungdomsgarantin.

Kommissionen har dessutom inrättat ett övervakningssystem för ungdomsgarantin. Strukturreformer övervakas genom den europeiska planeringsterminen, inklusive sysselsättningskommittén. Åtgärder som inriktas på enskilda individer kommer att övervakas både genom ramen för indikatorer för övervakning av ungdomsgarantin och, när det gäller åtgärder som finansieras via ungdomssysselsättningsinitiativet, genom de relevanta arrangemang som anges i artikel 19 och bilagorna I och II till ESF-förordningen samt relevanta bestämmelser om övervakning och utvärdering i förordningen med gemensamma bestämmelser.

84

Indikatorerna för ungdomssysselsättningsinitiativet i bilaga II till ESF-förordningen har utformats för att så nära som möjligt följa de gemensamma indikatorerna i bilaga I till samma förordning, samtidigt som de avspeglar ungdomssysselsättningsinitiativets särskilda karaktär.

84 Första strecksatsen

För att säkerställa att finansieringen via ungdomssysselsättningsinitiativet ger kvalitetsresultat är kommissionen intresserad av att mäta de totala resultaten jämfört med förändringen av den berörda personens status – dvs. från ett läge där personen varken arbetade eller studerade när han eller hon började delta i insatsen till en eventuell förändring efter stödet från ungdomssysselsättningsinitiativet.

Ungdomsgarantin har sina egna övervakningskrav som kommer att göra det möjligt att spåra de typer av erbjudanden som tillhandahålls inom ungdomsgarantin från 2016 och framåt.

84 Andra strecksatsen

Indikatorerna för ungdomssysselsättningsinitiativet följer samma logik och mönster som Europeiska socialfondens gemensamma indikatorer.

Ytterligare övervakning av tidigare deltagare i åtgärder inom ungdomssysselsättningsinitiativet medför en extra börda för deltagarna och kräver administrativa resurser. För vissa av åtgärderna kan en sådan omfattande obligatorisk övervakning ses som kostsam och överdriven. Effekter som iakttas efter längre tidsperioder kan också leda till att orsakssambandet mellan iakttagelserna och insatserna försvagas, vilket i sin tur minskar mervärdet av dessa iakttagelser.

Medlemsstaterna kan emellertid besluta att använda kompletterande, mer långsiktiga indikatorer förutom den obligatoriska utvärderingen, t.ex. att upprepa en undersökning efter sex månader. Medlemsstaterna är också skyldiga att utföra konsekvensbedömningar, vilka kommer att ge insikt i de långsiktiga effekterna av insatserna, t.ex. inkomstskillnader för följande år och liknande indikatorer förutom de indikatorer som anges i bilaga II.

84 Tredje strecksatsen

När en medlemsstat i sitt operativa program har angett att den planerar att utöka målgruppen till under 30 år har kommissionen krävt att medlemsstaten i fråga inbegriper kompletterande programspecifika indikatorer för att täcka åldersgruppen 25–29 år.

Resultatindikatorerna är inte åldersspecifika i sig och täcker ingen särskild åldersgrupp, som 15-18 år osv. Kommissionen uppmanar dock medlemsstaterna att inbegripa programspecifika resultatindikatorer för åldersgruppen 25–29 år inom ungdomssysselsättningsinitiativet om de beslutar att inrikta sig på denna åldersgrupp. Sådana indikatorer kommer att möjliggöra bedömningar av insatsernas effektivitet när de jämförs med resultatindikatorerna för ungdomssysselsättningsinitiativet enligt bilaga II.

Slutsatser och rekommendationer

87

Se även kommissionens svar på punkt 37.

89

Kommissionen hänvisar till sitt svar avseende punkt 47.

Kommissionen påpekar att det i rådets rekommendation inte föreskrivs exakt hur medlemsstaterna ska genomföra ungdomsgarantin (dvs. anställning, vidareutbildning, lärlingsutbildning eller praktik), eftersom detta kommer att bero på den nationella situationen (dvs. antal unga som varken arbetar eller studerar och strukturen hos denna grupp). Inriktningen för och utformningen av det exakta stödet påverkar kostnaderna och fördelarna, vilket i sin tur gör det svårt att på förhand uppskatta kostnaderna och fördelarna med alla möjliga alternativ.

Kommissionen instämmer dock i att det kan finnas en risk för att den totala finansieringen inte är tillräcklig för att genomföra ungdomsgarantisystemen och har uppmuntrat medlemsstaterna att prioritera ungdomssysselsättningsåtgärder i sina nationella budgetar.

Kommissionen erinrar om att EU-fondernas stöd till ungdomsgarantin går utöver direkta åtgärder inom ungdomssysselsättningsinitiativet och ESF när det gäller utbildnings- och sysselsättningsåtgärder för unga. ESF stöder även modernisering av arbetsförmedlingstjänster, egenföretagande, utbildning och åtgärder för social integrering – vilka delvis också stöder ungdomssysselsättning när det gäller strukturreformer.

Rekommendation 1

Kommissionen noterar rekommendationen till medlemsstaterna och skulle i vissa fall välkomna en bättre överblick av de uppskattade kostnaderna för alla planerade åtgärder för att bekämpa ungdomsarbetslösheten.

Enligt den mall som tagits fram av kommissionen skulle medlemsstaterna lämna information om finansieringskällor på EU-nivå, nationell nivå, regional/lokal nivå samt finansiering från arbetsgivare och andra källor. Syftet var att uppmuntra medlemsstaterna att lämna fullständig information om de sammanlagda kostnaderna för och finansieringen av ungdomsgarantin (inbegripet likviditetsgap).

Nitton av de 28 medlemsstaterna har lämnat denna information (med olika detaljnivå).

90

Kommissionen anser att ett enhetligt genomförande av ungdomsgarantin och att stöpa alla ungdomsgarantier i samma form varken är lämpligt eller förenligt med rådets rekommendation, där det tydligt anges att ungdomsgarantisystem ska anpassas till lokala, regionala och nationella förhållanden.

Kommissionen instämmer i att ett effektivt genomförande av ungdomsgarantisystemen är en avgörande faktor. Den resultatbaserade metod som kommissionen tillämpar har många fördelar just när det gäller att bedöma åtgärdernas effektivitet inom ungdomsgarantisystemen, eftersom metoden beaktar de skilda arbetsmarknadssituationerna och vilka erbjudanden som är lämpliga för vilka personer.

I detta avseende anser kommissionen att ett erbjudande, generellt sett, är högkvalitativt om den person som mottar erbjudandet får en hållbar anknytning till arbetsmarknaden och inte återgår till att vara arbetslös eller icke förvärvsarbetande därefter. Ett högkvalitativt erbjudande kan således mätas efter dess resultat.

Kommissionen konstaterar att erbjudanden om lärlingsutbildning, praktiktjänstgöring och vidareutbildning redan omfattas av kvalitetsstandarder, vare sig det är subventionerade erbjudanden – som de erbjudanden som finansieras inom ungdomssysselsättningsinitiativet/ESF-programmen eller inom nationella program – eller ej.

I detta avseende främjar kommissionen en uppsättning kvalitetskrav för praktiktjänstgöring (genom rådets rekommendation om kvalitetskriterier för praktikprogram) och för lärlingsutbildning (genom rådets uttalande om den europeiska alliansen för lärlingsutbildning). När det gäller jobb övervakar kommissionen sysselsättningens kvalitet inom ramen för den europeiska planeringsterminen, och ägnar då särskild uppmärksamhet åt övergången från studier till arbete samt problem i samband med segmentering av arbetsmarknaden.

När det gäller sysselsättningens kvalitet på den öppna marknaden konstaterar kommissionen att alla kvalitetsbedömningar är beroende av situationen på den berörda arbetsmarknaden, inbegripet aspekter som arbetslagstiftning eller det rådande ekonomiska klimatet.

Rekommendation 2

Kommissionen godtar rekommendationen och anser att den delvis har genomförts, särskilt genom rådets rekommendation om kvalitetskriterier för praktikprogram, den europeiska alliansen för lärlingsutbildning och rådets uttalande om denna samt övervakningen av sysselsättningens kvalitet inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

När det gäller främjande av kvalitetskrav kommer kommissionen att ytterligare stimulera diskussionen kring ”högkvalitativa” erbjudanden, med beaktande av de kvalitetskrav som anges i riktlinjerna för utvärdering av ungdomssysselsättningsinitiativet. Kommissionen kommer särskilt att väcka en diskussion om begreppet högkvalitativa erbjudanden vid nästa möte för de nationella samordnarna för ungdomssysselsättningsinitiativet, uppmana medlemsstaterna att diskutera begreppet inom ramen för sysselsättningskommitténs multilaterala övervakning (EMCO), undersöka möjligheterna att ta upp högkvalitativa erbjudanden i ungdomsgarantin inom programmet för ömsesidigt lärande (MLP) och tillhandahålla ytterligare vägledning om högkvalitativa erbjudanden i dokumentet Vanliga frågor om ungdomsgarantin.

Kommissionen konstaterar dessutom att efterhandsutvärderingarna kommer att ge belägg för kvaliteten på jobberbjudandena enligt rekommendationen i riktlinjerna för utvärdering av ungdomssysselsättningsinitiativet.

91

Kommissionen övervakar genomförandet av ungdomsgarantin inom ramen för den europeiska planeringsterminen, bland annat genom bilaterala möten med medlemsstaterna och undersökningsuppdrag.

Genom sitt medlemskap i sysselsättningskommittén bidrar kommissionen även till den multilaterala övervakningen av genomförandet av ungdomsgarantin inom ramen för förberedelserna för rådets överläggningar. I detta avseende genomförde sysselsättningskommittén särskilda översyner av övervakningen en gång under 2013 och två gånger under 2014. Både översynerna från maj och december 2014 togs upp vid mötena i rådet (sysselsättning, socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor) om ungdomsarbetslöshet och ungdomsgarantin.

Kommissionen lämnar i förekommande fall landsspecifika rekommendationer till medlemsstaterna, och slutsatserna från sysselsättningskommitténs multilaterala översyner beaktas under förhandlingarna om de slutliga landsspecifika rekommendationerna.

Ramen för indikatorer för övervakning av ungdomsgarantin godkändes av sysselsättningskommittén den 22 september 2014. Indikatorerna grundas på makroekonomiska indikatorer samt indikatorer för genomförande och uppföljning, som sammantaget syftar till att ge en heltäckande bild av ungdomsgarantisystemens effekter på arbetsmarknadssituationen för unga människor runtom i EU. De administrativa uppgifter som krävs för genomförandenivån testas för närvarande genom ett pilotprojekt för uppgiftsinsamling i samtliga 28 medlemsstater. Den regelbundna uppgiftsinsamlingen kommer att inledas 2015. Nyckelbudskapen om ramen för indikatorer godkändes av rådet (sysselsättning, socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor) den 11 december 2014. Rådet betonade medlemsstaternas politiska åtagande att tillhandahålla de nödvändiga uppgifterna.

Åtgärder som inriktas på enskilda individer kommer att övervakas både genom indikatorerna för övervakning av ungdomsgarantin och, när det gäller åtgärder som finansieras via ungdomssysselsättningsinitiativet, genom de relevanta arrangemang som anges i artikel 19 och bilagorna I och II till ESF-förordningen samt relevanta bestämmelser om övervakning och utvärdering i förordningen med gemensamma bestämmelser. När det gäller ungdomssysselsättningsinitiativet i synnerhet har kommissionen inrättat en ram för övervakning av de åtgärder inom initiativet som genomförs inom ramen för ungdomsgarantin genom att fastställa gemensamma indikatorer i ESF-förordningen.

Rekommendation 3

Kommissionen godtar rekommendationen och anser att den delvis har genomförts genom den ram för indikatorer som godkändes av ministrarna för sysselsättning och sociala frågor i rådet (sysselsättning och socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor), genom de relevanta arrangemang som anges i artikel 19 och bilagorna I och II till ESF-förordningen samt berörda bestämmelser i förordningen med gemensamma bestämmelser om övervakning och utvärdering av åtgärder som finansieras genom ungdomssysselsättningsinitiativet och genom sitt åtagande att under 2016 rapportera till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av ungdomsgarantin.

Kommissionen kommer att ta hänsyn till utvärderingsarbetet i sin bedömning av genomförandet av ungdomsgarantin under kommande europeiska planeringsterminer. Det kommer också att ligga till grund för kommissionens rapport under 2016 om genomförandet av ungdomsgarantin, som kommer att läggas fram formellt för Europaparlamentet och rådet via de tillämpliga kanalerna.

1Arbetsdokument från kommissionens avdelningar, SWD(2012) 409 final, s. 4.

QJ-AB-15-002-SV-E  ISSN 1977-5830

Ungdomsarbetslösheten är en stor utmaning för alla medlemsstater i EU. Som en reaktion på detta lanserade Europeiska rådet ungdomsgarantisystemet 2013. Det innebär att alla unga under 25 år ska få ett ”högkvalitativt” erbjudande om sysselsättning, vidareutbildning, lärlingsutbildning eller praktik inom fyra månader efter att de blivit arbetslösa eller avslutat sin formella utbildning. Systemet ska delvis finansieras från EU:s budget och kompletterande nationell finansiering kommer att behövas.
Under vår revision bedömde vi om kommissionen gav lämpligt stöd till medlemsstaterna vid rätt tidpunkt när de utarbetade sina genomförandeplaner för ungdomsgarantin. Vi undersökte även de potentiella riskerna för att genomförandet av ungdomsgarantin inte blir ändamålsenligt.