EUROPSKI REVIZORSKI SUD

12, rue Alcide De Gasperi

1615 Luxembourg

LUKSEMBURG

Tel. +352 4398-1

E-pošta: eca-info@eca.europa.eu

Internet: http://eca.europa.eu

Twitter: @EUAuditorsECA

YouTube: EUAuditorsECA

Više informacija o Europskoj uniji dostupno je na internetu (http://europa.eu).

Luxembourg: Ured za publikacije Europske unije, 2015.

Print | ISBN 978-92-872-2740-9 | ISSN 2315-0548 | doi:10.2865/20514 | QJ-AB-15-010-HR-C
PDF | ISBN 978-92-872-2704-1 | ISSN 2315-2230 | doi:10.2865/46048 | QJ-AB-15-010-HR-N
EPUB | ISBN 978-92-872-2738-6 | ISSN 2315-2230 | doi:10.2865/119752 | QJ-AB-15-010-HR-E

© Europska unija, 2015.

Umnožavanje je dopušteno uz uvjet navođenja izvora.

Za svaku uporabu ili umnožavanje karte na str. 46. dopuštenje treba zatražiti izravno od nositelja autorskih prava.

KAKO DOĆI DO PUBLIKACIJA EU-a

Besplatne publikacije:

•jedan primjerak:
u knjižari EU-a (http://bookshop.europa.eu);

•više od jednog primjerka ili plakati/zemljovidi:
u predstavništvima Europske unije (http://ec.europa.eu/represent_en.htm),
pri delegacijama u zemljama koje nisu članice EU-a (http://eeas.europa.eu/delegations/index_hr.htm),
kontaktiranjem službe Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_hr.htm)
ili pozivanjem broja 00 800 6 7 8 9 10 11 (besplatni poziv iz EU-a) (*).

(*)Informacije su besplatne, kao i većina poziva (premda neke mreže, javne govornice ili hoteli mogu naplaćivati pozive).

Publikacije koje se plaćaju:

•u knjižari EU-a (http://bookshop.europa.eu).

HR
2015

BR. 11

Tematsko izvješće

Upravlja li Komisija
dobro sporazumima
o partnerstvu u ribarstvu?

(u skladu s člankom 287. stavkom 4. drugim podstavkom UFEU-a)

Revizorski tim

U tematskim izvješćima Suda iznose se rezultati revizija uspješnosti i usklađenosti koje su provedene za posebna proračunska područja ili teme povezane s upravljanjem. U odabiru i osmišljavanju takvih revizijskih zadataka Sud nastoji postići što veći učinak uzimajući u obzir rizike za uspješnost ili usklađenost, vrijednost predmetnih prihoda ili rashoda, predstojeće razvojne promjene te politički i javni interes.

Ovu reviziju uspješnosti provelo je I. revizijsko vijeće, kojem je na čelu član Suda Augustyn Kubik, a specijalizirano je za rashodovna područja upravljanja prirodnim resursima i njihova očuvanja. Reviziju je predvodio član Suda Jan Kinšt, a potporu su mu pružali voditelj kabineta Alejandro Ballester Gallardo, voditelj odjela Colm Friel, glavna revizorica Maria Luisa Gómez-Valcárcel, revizorica Oana Dumitrescu i revizor Frédéric Soblet.

Slijeva nadesno: F. Soblet, M. L. Gómez-Valcárcel, C. Friel, J. Kinšt, A. Ballester Gallardo, O. Dumitrescu.

Sadržaj

Kratice

Sažetak

Uvod

Potreba za međunarodnim sporazumima u ribarstvu

Sporazumi o partnerstvu u ribarstvu

Europska flota za ribolov na otvorenome moru i sporazumi o partnerstvu u ribarstvu

Opseg revizije i revizijski pristup

Opažanja

Dio I. – Pregovori o sporazumima o partnerstvu u ribarstvu

Komisija je pravodobno dogovorila i obnovila sporazume o partnerstvu u ribarstvu kako bi se izbjegao prekid ribolovnih aktivnosti

Komisija je dogovorila relevantnu mrežu sporazuma, no mogla bi se poboljšati dosljednost u okviru regije Indijskog oceana

Teško je bilo ostvariti cilj iz sporazuma o partnerstvu u ribarstvu u pogledu jamčenja da dogovorene ribolovne mogućnosti obuhvaćaju samo višak ribolovnih resursa

Troškovi sporazuma o partnerstvu u ribarstvu koje je dogovorila Komisija bili su relativno visoki s obzirom na prijašnje stope iskorištenosti

Informacije pribavljene ex post evaluacijama nisu bile uvijek korisne u procesu donošenja odluka i pregovorima

Dio II. – Provedba prava na pristup ribolovnim resursima sporazuma o partnerstvu u ribarstvu i sektorske potpore

Iako je proces izdavanja odobrenja za ribolov (licenciranje) bio dugotrajan i složen, Komisija nije poduzela mjere za utvrđivanje mogućnosti poboljšanja

Središnje praćenje ulova nije bilo odgovarajuće, čime se ugrožava pravodobno utvrđivanje problema i točan izračun isplata

Komisija i partnerske zemlje složile su se u pitanju odgovarajućih aktivnosti koje se financiraju u okviru sektorske potpore, no nedostajala je koordinacija s ostalim partnerima u sektoru

Nadzor nad mjerama financiranima u okviru sektorske potpore koji provodi Komisija bio je vrlo ograničen, a mjere koje su partnerske zemlje uistinu provele često su se razlikovale od onih dogovorenih

Sredstva koja je Komisija isplatila u okviru sektorske potpore nisu bila povezana s napretkom koji su partnerske zemlje postigle u provedbi dogovorenih mjera

Zaključci i preporuke

Prilog I. | — | Sporazumi o partnerstvu u ribarstvu: dodatne informacije o pregovorima i provedbi
Prilog II. | — | Sporazumi o partnerstvu u ribarstvu na snazi za 2015.
Prilog III. | — | Sporazumi o partnerstvu u ribarstvu

Odgovor Komisije

Kratice

GU: Glavna uprava

ERF: Europski razvojni fond

EU: Europska unija

IOTC: Komisija za tunu u Indijskom oceanu

STECF: Znanstveni, tehnički i gospodarski odbor za ribarstvo

UNCLOS: Konvencija Ujedinjenih naroda o pravu mora

Sažetak

I

Europska unija (EU) dogovara sporazume s obalnim državama kako bi vanjskoj floti EU-a zajamčila prava na pristup ribolovnim resursima tih država. Ti su se sporazumi razvili iz sporazuma o pristupu ribolovnim resursima iz 80-ih godina prošloga stoljeća u sporazume o partnerstvu u održivom ribarstvu kojima se nastoje održati ribolovni resursi uz istovremeni razvoj sektora ribarstva partnerske zemlje pružanjem sektorske potpore. Komisija nastoji proširiti mrežu sporazuma jer se njima nude znatne prednosti ne samo za flotu EU-a, već i za partnerske zemlje.

II

Sud je proveo reviziju sporazuma o ribarstvu za koje su dodijeljena sredstva iz proračuna EU-a (drugim riječima, sporazumi temeljeni na razmjeni ribolovnih kvota bili su izuzeti). Sud je preispitao četiri od ukupno dvanaest sporazuma koji su bili na snazi u vrijeme revizije: Mauritanija (sporazum o više vrsta riba u Atlantskom oceanu), Madagaskar, Mozambik i Sejšeli (sporazumi o tuni u Indijskom oceanu). 77 % isplata namijenjenih sporazumima o partnerstvu u ribarstvu 2013. godine provedeno je u okviru ta četiri sporazuma.

III

Cilj ove revizije bio je ocijeniti upravlja li Komisija dobro sporazumima o partnerstvu u ribarstvu. To je uključivalo ispitivanje pregovora o sporazumima o partnerstvu u ribarstvu te provedbu prava na pristup ribolovnim resursima i sektorske potpore. Revizijom je utvrđeno da Komisija u cjelini dobro upravlja sporazumima o partnerstvu u ribarstvu, no još uvijek ima mjesta za poboljšanja u nekoliko područja, u pogledu pregovaračkog procesa i provedbe protokola.

IV

Iako su postupci pregovaranja o sporazumima o partnerstvu u ribarstvu i njihove obnove često složeni i dugotrajni, Komisija je uspješno riješila te poteškoće i, uz neke iznimke, uspjela izbjeći prekid ribolovnih aktivnosti flote. Dogovorena mreža sporazuma bila je važna u pogledu potreba i prioriteta predmetne flote EU-a.

V

Kada je dugotrajnim pregovorima o novim protokolima nastavak ribolovnih aktivnosti bio ugrožen, u zemljama koje čekaju odobrenja za ribolov preko Komisije bilo je dopušteno korištenje plovilima do potpisivanja novog protokola, kako je predviđeno člankom 9. Uredbe (EZ) br. 1006/2008. Međutim, to nije u skladu s drugim zakonskim uvjetom, odnosno „klauzulom o isključivosti“, stoga je njezina primjena dovela do nesporazuma između partnerske zemlje i Komisije.

VI

Sporazumi o partnerstvu u ribarstvu instrumenti su kojima se jamči održivost predmetnog sektora ribarstva. Kako je utvrđeno u osnovnoj Uredbi o zajedničkoj ribarstvenoj politici, dogovorenim bi se ribolovnim mogućnostima plovilima EU-a trebalo omogućiti da love samo viškove resursa partnerskih zemalja. Međutim, pojam viška vrlo je teško primijeniti u praksi zbog nedostatka pouzdanih informacija o zalihama ribe i izlovima domaćih ribolovnih flota ili flota drugih država kojima su partnerske zemlje omogućile pristup ribolovnim resursima.

VII

Stvarni jedinični trošak za tonu ribe često je bio veći od dogovorene jedinične cijene. Iako su pregovorima obuhvaćeni ulovi zabilježeni u okviru prijašnjih protokola, referentna tonaža dogovorena u najnovijim protokolima često je bila viša, što je dovelo do njihove nedovoljne iskorištenosti. Međutim, financijski doprinos EU-a isplaćen je u cijelosti bez obzira na iskorištene ribolovne mogućnosti. Nedovoljno iskorištavanje protokola i visoki troškovi koji iz toga proizlaze mogli bi se djelomično pripisati tehničkim uvjetima dogovorenima s partnerskim zemljama radi usklađivanja s njihovim nacionalnim zakonima ili radi jamčenja održivosti ribolovnih aktivnosti. 

VIII

Informacije pribavljene neovisnim ex post evaluacijama sporazuma o partnerstvu u ribarstvu nisu uvijek dovoljno potpune, dosljedne ili usporedive, čime se njihova korisnost u donošenju odluka pri dogovaranju protokola smanjuje.

IX

Revizijom je zaključeno da upravljanje provedbom uvjeta za pristup ribolovnim resursima nije bilo dovoljno strogo. Komisija nije na odgovarajući način pratila tijek dugotrajnog i složenog procesa izdavanja odobrenja kako bi utvrdila razloge kašnjenja i područja koja bi se mogla poboljšati.

X

Revizijom su utvrđeni nedostatci u upravljanju podatcima o ulovu, što je vidljivo u razlikama u podatcima o ulovu koje su dostavile države članice, Komisija i onima dobivenima ex post evaluacijama. Budući da se isplate u okviru sporazuma o partnerstvu u ribarstvu temelje na podacima o ulovu, time se izaziva financijski rizik.

XI

Iako je planiranje sektorske potpore poboljšano, uloga Komisije u praćenju provedbe protokola obuhvaćenog revizijom i dalje je bila ograničena. Ne postoji jasan okvir kojim bi se utvrdila pravila prihvatljivosti i sljedivosti za financirane mjere. Nadalje, Komisija nema dovoljno prava na kontrolu; partnerske su zemlje primjerice u nekim slučajevima provele drugačije mjere od planiranih, čime se može smanjiti učinkovitost postizanja ciljeva iz sporazuma o partnerstvu u ribarstvu.

XII

Konačno, ako su dogovorene mjere ili rezultati samo djelomično ostvareni, protokolima se omogućuje obustava plaćanja, no ne i djelomična smanjenja isplata sektorske potpore. Osim toga, unatoč primjeni istoga koncepta razvoja, uvjeti isplate sredstava sektorske potpore drugačiji su od onih za proračunske potpore Europskog razvojnog fonda (ERF), što je ponekad rezultiralo nedosljednostima.

XIII

Sud daje sljedeće preporuke.

U svrhu poboljšanja pregovora o novim sporazumima o partnerstvu u ribarstvu i protokolima, Komisija bi trebala:

(a)pregledati sporazume u mirovanju i razmotriti načine kojima bi se prekid ribolovnih aktivnosti koji proizlazi iz klauzule o isključivosti mogao izbjeći, a da se istovremeno poštuju načela zajedničke ribarstvene politike. Nadalje, Komisija bi trebala pojasniti i uključiti u protokole odgovarajuće odredbe kojima se jamči kontinuitet ribolovnih aktivnosti između dva protokola;

(b)definirati regionalne strategije za razvoj upravljanja ribarstvom te se pobrinuti da dogovoreni protokoli unutar iste regije budu u skladu s relevantnom regionalnom strategijom i drugim fondovima EU-a;

(c)pri pregovorima o ribolovnim mogućnostima novih protokola, uzeti u obzir stope iskorištenosti prijašnjih protokola te nastojati bolje uskladiti isplate za prava na pristup ribolovnim resursima sa stvarnim ulovima, istovremeno jamčeći da ribolovne aktivnosti ne budu ugrožene;

(d)bolje analizirati mogući učinak klauzula sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu na iskorištenost protokola, uz očuvanje uzajamnih koristi za EU i predmetne partnerske zemlje, eventualno se savjetujući s relevantnim dionicima kako bi se utvrdilo gdje su potrebne detaljnije procjene kritičnih klauzula;

(e)bolje usmjeriti ex post evaluacije u svrhu dobivanja dosljedne i usporedive analize povrata od javnog novca potrošenog u okviru protokola, kao i sveobuhvatne i kritičke analize njihove učinkovitosti za EU i predmetnu partnersku zemlju.

U svrhu poboljšanja provedbe sporazuma o partnerstvu u ribarstvu, Komisija bi bez odlaganja trebala:

(f)utvrditi postupke praćenja svakoga koraka u procesu izdavanja odobrenja, uključujući vrijeme potrebno državama članicama, partnerskim zemljama i službama Komisije za utvrđivanje i praćenje nedostataka u postupku;

(g)promicati prihvaćanje elektroničkih odobrenja ili popisa ovlaštenih plovila tijekom cijelog razdoblja valjanosti odobrenja;

(h)pobrinuti se da se države članice zastave u potpunosti koriste novom bazom podataka o ulovu te da ona sadrži pouzdane podatke o ulovu koji se mogu konsolidirati, pratiti i ažurirati;

(i)za nove protokole, predložiti uvođenje uvjeta prihvatljivosti za procjenu mjera razmatranih za financiranje u okviru sektorske potpore (ostali uvjeti mogli bi biti povezani sa sljedivošću, odabirom, izvješćivanjem i mjerenjem uspješnosti te pravima na kontrolu za Komisiju);

(j)zajamčiti učinkovitu koordinaciju u pogledu sektorske potpore sporazuma o partnerstvu u ribarstvu s drugim razvojnim partnerima koji djeluju u sektoru ribarstva;

(k)pobrinuti se da isplate sektorske potpore budu u skladu s drugim isplatama proračunske potpore EU-a te da se temelje na rezultatima koje su partnerske zemlje ostvarile u provedbi matrice zajednički dogovorenih mjera.

Uvod

Potreba za međunarodnim sporazumima u ribarstvu

01

Načelo slobodnog pristupa otvorenome moru postupno je nestalo od sredine 70-ih godina prošloga stoljeća te nakon treće konferencije Ujedinjenih naroda o pravu mora (UNCLOS III). Stupanjem na snagu 1982., nakon devet godina pregovora, Konvencijom je u međunarodnom pravu utvrđeno pravo država da zatraže suverenitet nad vodama na udaljenosti do 200 nautičkih milja od svoje obale (isključivi gospodarski pojas), u svrhu istraživanja, iskorištavanja i očuvanja prirodnih resursa tih voda te upravljanja njima. Sve više država odlučilo je proširiti svoj suverenitet na granicu od 200 milja te je, kao rezultat toga, oko 90 % ribljih resursa dospjelo pod kontrolu obalnih zemalja. Mnoge flote za ribolov na otvorenome moru¹, koje su prethodno obavljale aktivnosti u tim vodama, bile su obvezne sklopiti sporazume o pristupu ribolovnim resursima s obalnim zemljama.

02

Kao rezultat toga, EU (ili tadašnja „Europska zajednica“) počeo je dogovarati dvostrane sporazume u ribarstvu s obalnim zemljama, većinom zemljama u razvoju. Ti su sporazumi izvorno bili sporazumi o pristupu ribolovnim resursima, kojima su se jamčile ribolovne mogućnosti floti EU-a za ribolov na otvorenome moru i važan izvor prihoda za te zemlje u razvoju. Sporazumi su bili trgovačke prirode i obično su se temeljili na načelu „plati, lovi i idi“.

03

Od 1981. EU je također pregovarao o nekoliko „sjevernih sporazuma“. To su uzajamni sporazumi koji podrazumijevaju razmjenu ribolovnih mogućnosti između flota EU-a i flota Norveške, Islanda i Farskih otoka, bez ikakvih financijskih doprinosa. Ovim izvješćem ti sporazumi nisu obuhvaćeni.

Sporazumi o partnerstvu u ribarstvu

04

Sporazumi o pristupu ribolovnim resursima bili su podložni kritikama, posebno u pogledu njihova učinka na prekomjerno iskorištene zalihe, nedostatka transparentnosti i provedbe te usklađenosti s propisima, slabog kapaciteta pregovora i provedbe obalnih zemalja u razvoju, kao i činjenice da oni nisu odgovarajuće sredstvo za postizanje razvojne suradnje u ribarstvu.

05

Kao odgovor na te kritike, reformom zajedničke ribarstvene politike 2002. godine uveden je koncept „partnerstva“ kako bi se istaknuli ciljevi EU-a u pogledu podupiranja razvoja nacionalnih sektora ribarstva u partnerskim zemljama, poticanja i jačanja političkog dijaloga između EU-a i zemalja u razvoju te promicanja održivog ribarstva. Ova nova generacija sporazuma nazvana je sporazumima o partnerstvu u ribarstvu (vidjeti okvir 1.). Financijski doprinos podijeljen je na dva odvojena dijela: prava na pristup isključivom gospodarskom pojasu i „sektorsku“ financijsku potporu, čiji je cilj promicanje razvoja održivog ribarstva u partnerskim zemljama.

Okvir 1.

Ciljevi sporazuma o partnerstvu u ribarstvu²

οzajamčiti razumno i održivo iskorištavanje morskih resursa u partnerskim zemljama (uvodeći pojam viška iz Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora)³

οzaštititi radna mjesta u regijama Unije koje ovise o ribolovu

οzajamčiti neprekinuto postojanje i konkurentnost sektora ribarstva EU-a

οzajamčiti odgovarajuću opskrbu tržišta Unije

οstvoriti dodanu vrijednost Unije

οpoboljšati upravljanje ribarstvima partnerskih zemalja razvojem njihovih kapaciteta upravljanja ribolovnim resursima i kontrole

οpromicati gospodarski razvoj sektora ribarstva u partnerskim zemljama, kao i zapošljavanje, zdravstvene uvjete te poslovno okruženje u sektoru

06

Komisija smatra da se sporazumima o partnerstvu u ribarstvu nude znatne prednosti u odnosu na druge načine dobivanja pristupa europske flote za ribolov na otvorenome moru vodama i resursima trećih zemalja. Posebno:

-Sporazumima o partnerstvu u ribarstvu europskim se flotama daje pristup ribolovnim područjima na temelju jasnijeg, ujednačenog i stabilnijeg pravnog okvira, kojim se pruža veća pravna sigurnost nego privatnim sporazumima između vlasnika europskih plovila i država izvan EU-a. Europski su brodovlasnici također dali prednost sporazumima o partnerstvu u ribarstvu te tražili od Komisije da proširi mrežu sporazuma, čak i po cijenu povećanja njihova doprinosa u pogledu prava na pristup ribolovnim resursima.

-Sporazumima o partnerstvu u ribarstvu potiče se znanstvena suradnja između EU-a i njegovih partnerskih zemalja. Protokolima se predviđa da se na sastancima znanstvenog odbora pregledaju razine zalihe i razmotre odluke regionalnih ribolovnih organizacija. Partnerske zemlje ponekad surađuju sa znanstvenicima EU-a koji rade u području aktivnosti flota u njihovim zemljama.

-Kako bi se zajamčili jednaki uvjeti flotama za ribolov na otvorenome moru u isključivom gospodarskom pojasu obalnih zemalja, protokolima se također predviđa klauzula o zabrani diskriminacije. To znači da bi se tehnički standardi i druga načela održivosti koja se primjenjuju na sporazume o partnerstvu u ribarstvu trebali primjenjivati i na sporazume između predmetnih partnerskih zemalja i drugih flota prisutnih u njihovom isključivom gospodarskom pojasu. Time bi se trebalo poticati i održivo upravljanje ribolovnim resursima.

-U partnerskim se zemljama sporazumima o partnerstvu u ribarstvu potiče poboljšano upravljanje lokalnim sektorom ribarstva podupiranjem praćenja i kontrole aktivnosti nacionalnih i inozemnih flota te nadzora nad njima. Sporazumima o partnerstvu u ribarstvu pružaju se znatna sredstva kako bi se doprinijelo održivom razvoju lokalnih ribolovnih aktivnosti.

07

Reformom Zajedničke ribarstvene politike 2014. uveden je koncept sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu. Cilj je reforme unaprijediti neke aspekte sporazuma o partnerstvu u ribarstvu, poput količine raspoloživih informacija na temelju kojih se utvrđuje dostupan višak u isključivom gospodarskom pojasu partnerskih zemalja, promicanja održivog ribarstva u vodama partnerskih zemalja boljim usmjeravanjem i redovitim praćenjem sektorske potpore EU-a te uvođenja klauzule o ljudskim pravima. Glavni je cilj sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu pružiti pravni, ekološki, gospodarski i društveni okvir za upravljanje ribolovnim aktivnostima koje provode ribarska plovila Unije u vodama trećih zemalja, gdje bi se trebali primjenjivati standardi slični onima koji se primjenjuju na ribarska plovila Unije u vodama EU-a.

08

Komisija je na nekoliko godina uvela klauzulu o isključivosti, primjenjivu na sve sporazume o partnerstvu u ribarstvu na snazi, u svrhu postroživanja okvira za upravljanje ribolovnim aktivnostima flote EU-a za ribolov na otvorenome moru. Nakon stupanja na snagu sporazuma između EU-a i partnerske zemlje, ribarska plovila EU-a mogu obavljati aktivnosti u vodama partnerske zemlje samo ako imaju odobrenje za ribolov izdano u okviru protokola za taj sporazum (vidjeti odlomak 10.).

Europska flota za ribolov na otvorenome moru i sporazumi o partnerstvu u ribarstvu

09

Iako flota za ribolov na otvorenome moru predstavlja manje od 1 % flote EU-a, sa samo 335 plovila od 86 283 registrirana u EU-u, ona je mnogo važnija u pogledu ribolovnog kapaciteta, s 18 % bruto tonaže i 7 % snage motora⁴ ukupne ribarske flote EU-a. Flota za ribolov na otvorenome moru važan je dobavljač ribe europskom tržištu jer se procjenjuje da obuhvaća 15 % ukupnih ulova flote EU-a. Predstavlja također 4 % zapošljavanja flote EU-a. Oko polovine ulova flote za ribolov na otvorenome moru ostvareno je na temelju sporazuma o partnerstvu u ribarstvu.

10

Pri sastavljanju sporazuma o partnerstvu u ribarstvu, EU i njegove partnerske zemlje pregovaraju o sporazumu i njegovim provedbenim protokolima. Tim se sporazumom jamči okvir za dugoročnu suradnju u području ribarstva, a protokolima se utvrđuju detaljni uvjeti. O protokolima se najčešće pregovara svakih tri do šest godina, u dogovoru s partnerskom zemljom. Pri upućivanju na sporazume o partnerstvu u ribarstvu, ovo se izvješće najviše tiče protokola. Više detalja o pregovaračkim procesima i odgovornostima iz sporazuma o partnerstvu u ribarstvu navedeno je u Prilogu I.

11

Godine 2014. iz proračuna EU-a isplaćeno je 69 milijuna eura za sporazume o partnerstvu u ribarstvu, što predstavlja znatno smanjenje u odnosu na iznos od preko 200 milijuna eura isplaćen 90-ih godina prošloga stoljeća. To se djelomično objašnjava istekom protokola s Mauritanijom u prosincu 2014., za koji 2014. godine nisu izvršene nikakve isplate, no 2013. godine isplaćeno je 67 milijuna eura. Sam Maroko predstavljao je preko 40 % ukupno isplaćenog iznosa 2014. Osim toga, operateri također daju financijske doprinose tim sporazumima o partnerstvu u ribarstvu u zamjenu za odobrenja za ribolov koja dobivaju. Njihov se doprinos postupno povećao posljednjih godina.

12

U Prilogu II. prikazuje se 13 sporazuma o partnerstvu u ribarstvu na snazi za 2015. godinu, s godišnjim financijskim doprinosom od 71 milijun eura. Tri od 13 sporazuma na snazi mješoviti su sporazumi kojima se floti EU-a omogućuje pristup različitim zalihama ribe u isključivom gospodarskom pojasu partnerske zemlje. Ostalo su sporazumi o tuni kojima se dodjeljuju ribolovna prava u isključivom gospodarskom pojasu partnerske zemlje plovilima EU-a koja slijede migratorne vrste tune i druge visokomigratorne vrste u kretanjima oko Afrike te u Indijskom i Tihom oceanu.

13

Ostali sporazumi o partnerstvu u ribarstvu bez trenutačnih protokola sporazumi su s Gambijom (od 1. 7. 1996.), Ekvatorskom Gvinejom (od 30. 6. 2001.), Solomonskim otocima (od 9. 10. 2012.), Mikronezijom (od 25. 2. 2010.), Mauritanijom (od prosinca 2014.)⁵ i Mozambikom (od siječnja 2015.). Kada je sporazum još uvijek na snazi, no njegovi se protokoli moraju obnoviti, kao što je to slučaj s ovim sporazumima („sporazumi u mirovanju“), flota EU-a nema pristup ribolovnom području te zemlje, u skladu s klauzulom o isključivosti (vidjeti odlomak 8.).

1Ribarska plovila koja obavljaju aktivnosti izvan svojih nacionalnih voda.

2Zaključci Vijeća za poljoprivredu i ribarstvo, 19. srpnja 2004. i 19. – 20. ožujka 2012.
Većina tih ciljeva navedena je i u Uredbi Vijeća (EZ) br. 861/2006 od 22. svibnja 2006. o uspostavi financijskih mjera Zajednice za provedbu zajedničke ribarstvene politike i u području prava mora (članak 7.) (SL L 160, 14.6.2006., str. 1.).
Člankom 31. Uredbe (EU) br. 1380/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013. o zajedničkoj ribarstvenoj politici, izmjeni uredaba Vijeća (EZ) br. 1954/2003 i (EZ) br. 1224/2009 i stavljanju izvan snage uredaba (EZ) br. 2371/2002 i (EZ) br. 639/2004 i Odluke Vijeća 2004/585/EZ (SL L 354, 28.12.2013., str. 22.) utvrđuju se načela i ciljevi sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu.

3Članak 62. stavak 2. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora (UNCLOS) odnosi se na taj višak kao dio dopuštenog ulova koji obalna zemlja ne može ili ne želi sama iskoristiti.

4Podatci iz godišnjega gospodarskog izvješća za 2014. o ribarskoj floti EU-a (STECF 14. – 16.), koja odgovara floti za ribolov na otvorenome moru iz 2012. Europska flota za ribolov na otvorenome moru u ovome je izvješću definirana kao flota koja obuhvaća sva registrirana plovila EU-a duljine preko 24 metra koja obavljaju aktivnosti u drugim ribolovnim regijama, uključujući neke najudaljenije regije EU-a.

5Pregovori između Europske komisije i Mauritanije s ciljem utvrđivanja novog protokola uspješno su završeni 10. srpnja 2015. Vrijednost tog četverogodišnjeg protokola iznosi 59,125 milijuna eura godišnje te ga još treba odobriti Vijeće, uz suglasnost Europskog parlamenta.

Opseg revizije i revizijski pristup

14

Cilj revizije bio je ocijeniti upravlja li Komisija dobro sporazumima o partnerstvu u ribarstvu na temelju sljedećih pitanja:

1.Upravlja li Komisija dobro pregovorima o sporazumima o partnerstvu u ribarstvu i njihovim protokolima?

Kako bi odgovorio na to pitanje, Sud je preispitao pregovarački proces za četiri sporazuma o partnerstvu u ribarstvu obuhvaćena revizijom te provjerio je li Komisija pravodobno dogovarala i obnovila protokole u svrhu jamčenja nastavka aktivnosti europske flote. Nadalje, revizijom se procijenilo jesu li pregovori o ribolovnim mogućnostima i financijski doprinosi u skladu s ciljevima sporazuma o partnerstvu u ribarstvu u pogledu jamčenja održivosti zaliha ribe po razumnoj cijeni za EU, poboljšanja upravljanja ribarstvom partnerskih zemalja te poticanja gospodarskog razvoja njihova sektora ribarstva.

2.Upravlja li Komisija dobro provedbom sporazuma o partnerstvu u ribarstvu?

Kako bi odgovorio na to pitanje, Sud je preispitao kako Komisija upravlja procesom izdavanja odobrenja te ispitao pouzdanost sustava informiranja o ulovu. Nadalje, revizijom se procijenilo je li Komisija na odgovarajući način izradila, kontrolirala i pratila mjere financirane u okviru sektorske potpore sporazuma o partnerstvu u ribarstvu.

15

Revizijski pristup uključivao je sastanke s relevantnim dionicima⁶, analizu informacija koje je dostavila Komisija te posjete na terenu u odabranim državama članicama (Španjolska i Francuska) i u četiri partnerske zemlje s kojima je EU sklopio sporazume o partnerstvu u ribarstvu. Tri partnerske zemlje odabrane za ovu reviziju nalaze se u Indijskom oceanu (Madagaskar, Mozambik i Sejšeli) kako bi se dobila regionalna perspektiva. Uz to, Mauritanija je odabrana kao primjer sporazuma o više vrsta riba, zato što je to sporazum najveće financijske važnosti. Ta su četiri sporazuma o partnerstvu u ribarstvu obuhvaćena revizijom ukupno predstavljala 77 % sredstava isplaćenih za sporazume o partnerstvu u ribarstvu 2013. godine.

16

Revizijski je dokaz nadopunjen upitnikom upućenim operaterima flote EU-a za ribolov na otvorenome moru. Zaprimljeni su odgovori 70 % brodovlasnika te flote⁷.

6Dionici su uključivali Europski parlament i nevladine organizacije koje djeluju u području zapošljavanja na plovilima i u pomorskom sektoru. Sud je također posjetio udruženja operatera plovila i prerađivača ribe u Španjolskoj i Francuskoj.

7Upitnik Suda ispunio je dvadeset i jedan vlasnik ribarskog plovila / udruženje, koji zajedno upravljaju s 319 plovila (od kojih 233 plove pod zastavom država članica EU-a) koja obavljaju djelatnost izvan europskih voda. Ta 233 plovila predstavljala su 70 % od 335 plovila koja čine europsku flotu za ribolov na otvorenome moru. Od plovila obuhvaćenih upitnikom, 79 % obavljalo je djelatnost u regijama Atlantskog i Indijskog oceana, od čega se 32 % odnosi na plovila za pridneni ribolov, 22 % na pelagične koćarice, 7 % na plovila s plivaricama tunolovkama, 7 % na plovila s parangalima velikoga kapaciteta, 7 % na koćarice za ulov senegalskih oslića i plovila s pridnenim parangalima te 4 % na plovila za ribolov tune ribičkim štapovima.

Opažanja

Dio I. – Pregovori o sporazumima o partnerstvu u ribarstvu

Komisija je pravodobno dogovorila i obnovila sporazume o partnerstvu u ribarstvu kako bi se izbjegao prekid ribolovnih aktivnosti

17

Cilj pregovora o sporazumima kojima se floti EU-a daje pristup ribolovnim područjima isključivoga gospodarskog pojasa obalnih zemalja trebao bi biti jamčenje stalnog pristupa kako bi se izbjegao bilo kakav negativan učinak na sektor. Vijeće je tražilo od Komisije da spriječi bilo kakve prekide u ribolovnim aktivnostima nakon isteka sporazuma ili protokola. Isto tako, pri pregovorima o protokolu, Komisija nastoji uvesti mogućnost privremene primjene od datuma potpisivanja do datuma ratifikacije.

18

Sud je preispitao pregovarački proces Komisije za četiri sporazuma o partnerstvu u ribarstvu obuhvaćena revizijom koja su tada bila na snazi. Revizijom je provjereno jesu li protokoli pravodobno obnovljeni kako bi se izbjegao prekid ribolovnih aktivnosti flote EU-a za ribolov na otvorenome moru.

19

Pregovori o novim protokolima dugotrajan su i složen proces. Komisija pregovara na temelju mandata Vijeća, koje potpisuje protokol s partnerskom zemljom. Nakon toga Parlament daje odobrenje. Više detalja o pregovaračkom procesu navedeno je u Prilogu I. Iz tog razloga, radi kontinuiteta aktivnosti flote, Komisija mora započeti pregovarački proces o novom protokolu znatno prije isteka postojećeg.

20

Cijeli pregovarački proces za četiri protokola obuhvaćena revizijom – od mandata Vijeća do datuma stupanja na snagu nakon odobrenja Parlamenta ili ratifikacije partnerske zemlje – trajao je od 71 tjedan do 134 tjedna (kako je prikazano na slici 1.). Trajanje pregovora ovisi o čimbenicima koje pregovarači ne mogu u potpunosti predvidjeti niti kontrolirati. Komisija je procijenila da je potrebno minimalno 12 tjedana od završetka pregovora („parafiranja“ protokola) do pripreme protokola za potpis Vijeća te da je Vijeću potrebno dodatnih šest do osam tjedana za analizu. Očekivano razdoblje između završetka pregovora i potpisivanja Vijeća traje stoga minimalno 20 tjedana, uzimajući u obzir eventualna kašnjenja u usvajanju protokola tijekom rasprava u Vijeću, no u slučaju Madagaskara, Mozambika i Sejšela vremenski okvir bio je od 29 do 35 tjedana.

Slika 1.

Trajanje pregovaračkog procesa

Izvor: Europski revizorski sud, na temelju dokumenata povezanih s pregovorima i zakonskim aktima EU-a.

21

Sud je utvrdio da Komisija dobro upravlja pregovaračkim procesom, uz uporabu, kada god je to moguće, dostupnih zakonodavnih instrumenata kako bi se izbjegao prekid ribolovnih aktivnosti. Međutim, 83 % operatera koji su ispunili upitnik Suda, a koji predstavljaju oko 30 % flote za ribolov na otvorenome moru, izjavilo je da je osjetilo učinke kašnjenja u pregovorima o protokolu, najviše s Mauritanijom i Marokom, koji su dva važna, ali iznimna slučaja.

22

Pregovori s Mauritanijom bili su dugotrajni (sedam krugova pregovora u trajanju od ukupno 71 tjedan), a prethodni je protokol istekao gotovo pet mjeseci prije potpisivanja novog. Budući da privremena primjena nije bila moguća prije potpisivanja Vijeća te kako bi se izbjegao prekid aktivnosti flote EU-a, Komisija je primijenila odredbe prava EU-a⁸ i predložila vlastima Mauritanije da se podnošenje zahtjeva za odobrenja za ribolov nastavi i tijekom tog petomjesečnog razdoblja. Tu su mogućnost iskoristili brodovlasnici samo četiriju kategorija ribarstva⁹ od 1. kolovoza 2012. do 15. prosinca 2012. Nastavak ribolova je, stoga, bio moguć za te kategorije, no ne i za preostale kategorije, u kojima je ribolov privremeno prekinut. Sud primjećuje da, iako je cilj zahtjeva za odobrenja za ribolov, u nedostatku potpisanog protokola, bila zaštita interesa flote EU-a, on nije bio u skladu s klauzulom o isključivosti (vidjeti odlomak 8.).

23

Nadalje, iako je iskoristila sve mogućnosti na temelju zakonodavstva, Komisija nije mogla spriječiti prekid ribolovnih aktivnosti. Vlasti Mauritanije smatrale su da su aktivnosti u razdoblju od kolovoza do prosinca 2012. bile provedene na temelju privremene primjene novog protokola. Slijedom toga, one su ranije prekinule ribolovne aktivnosti u okviru tih četiriju kategorija koje su bile ovlaštene nastaviti s ribolovom prije potpisivanja novog protokola. Time su uzrokovani gubici za te brodovlasnike koji su također morali platiti odobrenja do stvarnog datuma isteka, 15. prosinca 2014.

24

Što se tiče Maroka, protokol je potpisan u veljači 2011. i privremeno primijenjen do prosinca 2011., kada je Europski parlament odbio njegovo zaključenje¹⁰. Nakon novih pregovora, sljedeći je protokol parafiran 24. srpnja 2013. te ga je Europski parlament ratificirao 10. prosinca 2013., bez klauzule o privremenoj primjeni jer se marokanski pregovarači nisu složili s njezinim uvođenjem. On je stupio na snagu tek 15. srpnja 2014. jer ga je Maroko kasno ratificirao, što je dovelo do dodatnih izdataka iz proračuna EU-a¹¹ te imalo izravan financijski učinak na brodovlasnike i industriju EU-a jer su ribolovne aktivnosti bile prekinute.

25

Što se tiče protokola o Indijskom oceanu obuhvaćenih revizijom, kontinuitet ribolovnih aktivnosti u isključivom gospodarskom pojasu Madagaskara i Sejšela bio je zajamčen jer su novi protokoli potpisani prije isteka prethodnih protokola i uključeni u klauzulu o privremenoj primjeni. U slučaju Mozambika, nikakav protokol nije bio na snazi mjesec dana (vrijeme između datuma isteka prethodnog protokola (1. 1. 2012.) i privremene primjene novoga (1. 2. 2012.)), no to nije imalo bitnog učinka na flotu EU-a jer tijekom tog razdoblja u vodama Mozambika nije bilo zaliha tune za ribolov.

Komisija je dogovorila relevantnu mrežu sporazuma, no mogla bi se poboljšati dosljednost u okviru regije Indijskog oceana

26

Sud smatra da je koherentna i relevantna regionalna mreža sporazuma važna. Na temelju poboljšanih uvjeta pravne sigurnosti, flota EU-a prije svega može slijediti migratorne vrste. Osim toga, takvom se mrežom povećava pregovaračko stajalište Komisije smanjenjem pritiska u smislu postizanja sporazuma ako postoji rizik od prekida aktivnosti flote. Nadalje, zbog sektorske potpore i kontrole EU-a nad vlastitom flotom predviđeni pozitivan učinak u pogledu upravljanja partnerskih zemalja može imati katalitički učinak na regionalne ribolovne aktivnosti. Taj je učinak pojačan opsegom aktivnosti europske flote u određenim regijama (na primjer plovila s plivaricama tunolovkama EU-a obuhvaćala su 66 % ulova plovila s plivaricama tunolovkama u zapadnom Indijskom oceanu 2011. godine¹², dok su pak ulovi plovila s plivaricama tunolovkama obuhvaćali 49 % ukupnog ulova u regiji te godine).

27

Cilj je trenutačne strategije Komisije odgovoriti na te potrebe proširenjem mreže sporazuma u skladu sa zahtjevima i prioritetima industrije. Svojim odgovorima u revizijskom upitniku brodovlasnici su izrazili primarni interes u Angoli, Gvineji Bisau i Sijeri Leone, nakon kojih su uslijedile Gvineja, Liberija, Tanzanija, Kenija i Senegal. Komisija je pokrenula početne rasprave s Tanzanijom, završila pregovore s Liberijom i obnovila sporazume s Gabonom, Marokom, Mauricijusom (za koje su protokoli već stupili na snagu u vrijeme upitnika), Gvinejom Bisau i Senegalom (za koje su protokoli već bili potpisani). Međutim, u vrijeme revizije, pregovori o obnovama sporazuma s Mozambikom i Mauritanijom bili su obustavljeni zbog nepostojanja konsenzusa između Komisije i te dvije partnerske zemlje.

28

Ipak, revizijom u Indijskom oceanu utvrđeno je da ima prostora za poboljšanje u pogledu dosljednosti među sporazumima o partnerstvu u ribarstvu te njihove komplementarnosti s drugim regionalnim mjerama EU-a i izvorima financiranja u sektoru ribarstva. To je primjerice bio slučaj s centrima za praćenje ribarstva. Uspostavljen je sporazum za regionalnu razmjenu podataka sustava za praćenje plovila među državama Komisije za Indijski ocean (Komori, Mauricijus, Madagaskar, Reunion i Sejšeli) s pomoću poslužitelja razvijenog uz potporu Komisije za Indijski ocean i regionalnih fondova Europskog razvojnog fonda. Mozambik nije dio Komisije za Indijski ocean, stoga unatoč činjenici da je važan partner u regionalnoj mreži sporazuma o partnerstvu u ribarstvu trenutačno nema pristup tim podatcima. Umjesto podupiranja pristupa Mozambika postojećem sustavu regionalne razmjene podataka sustava za praćenje plovila, Komisija podupire Mozambik u razvoju regionalnog centra za praćenje ribarstva financiranjem njegove studije izvedivosti u okviru programa ACP FISH II, financiranog iz Europskog razvojnog fonda. Komisija je istovremeno podupirala i njegov nacionalni sustav za praćenje plovila u okviru sektorske potpore sporazuma o partnerstvu u ribarstvu.

Teško je bilo ostvariti cilj sporazuma o partnerstvu u ribarstvu u pogledu jamčenja da dogovorene ribolovne mogućnosti obuhvaćaju samo višak ribolovnih resursa

29

Ključno načelo održivosti sporazuma o partnerstvu u ribarstvu jest da bi se ribolovnim mogućnostima dogovorenima u protokolima (količine i broj odobrenja) plovilima EU-a trebao omogućiti ribolov isključivo viška resursa¹³. To zahtijeva pouzdane informacije o zalihama (na temelju najboljih dostupnih znanstvenih savjeta) i izlovima¹⁴ obalnih država, kao i druge sporazume. Protokolima bi se zatim trebala pružiti prava na pristup određenom dijelu tog viška. Komisija bi se isto tako trebala pobrinuti da sporazumi o partnerstvu u ribarstvu odražavaju načelo najvećeg održivog prinosa¹⁵ te odluke i preporuke regionalnih organizacija za upravljanje ribarstvom u pogledu stanja zaliha ribe.

30

Sud je preispitao način izračuna viška te ocijenio je li se količinama ribe za ulov iz sporazuma poštovao koncept viška. Nekoliko dogovorenih sporazuma o partnerstvu u ribarstvu analizirano je i uspoređeno radi ocjene sadržajne dosljednosti.

31

Revizijom je utvrđeno da je koncept viška iznimno teško primijeniti u praksi. Člankom 61. UNCLOS-a predviđa se da odgovornost utvrđivanja viška, uzimajući u obzir najbolje dostupne znanstvene dokaze, bude na partnerskoj zemlji. Međutim, revizijom je utvrđeno da partnerske zemlje nemaju kapaciteta za utvrđivanje viška. To je posebno važno za mješovite sporazume (npr. s Mauritanijom) ili široko raspršene ribolovne resurse, poput malih pelagičnih ili visokomigratornih vrsta, zbog teškoće utvrđivanja viška u isključivom gospodarskom pojasu određene obalne zemlje, posebno ondje gdje ne postoji sustav ribolovnih kvota na regionalnoj razini¹⁶. Nadalje, informacije o izlovima domaćih ribarskih flota ili flota drugih država kojima su partnerske zemlje omogućile pristup ribolovnim resursima¹⁷ nisu uvijek pouzdane. Iz tog je razloga Komisiji vrlo teško izračunati udio ukupnog izlova flote EU-a, a time i ograničenja ulova za flotu EU-a u skladu s pristupom viška.

32

U regiji Indijskog oceana Komisija za tunu u Indijskom oceanu (IOTC) preporučila je najveći održivi prinos za neke vrste (npr. iglunu) kao dio znanstvenih savjeta¹⁸ te je donijela rezolucije za zaštitu dvije vrste morskih pasa. Međutim, standard najvećeg održivog prinosa za visokomigratorne vrste, poput onih obuhvaćenih sporazumima o partnerstvu u ribarstvu, teško je primijeniti na razini pojedine zemlje.

Troškovi sporazuma o partnerstvu u ribarstvu koje je dogovorila Komisija bili su relativno visoki s obzirom na prijašnje stope iskorištenosti

33

Pri pregovorima Komisija bi se trebala pobrinuti da se klauzulama protokola s gospodarskim učinkom na europsku flotu i gospodarstva partnerskih zemalja (tj. trajanje protokola, cijena, količine, vrste, tehnički uvjeti, doprinosi brodovlasnika, uvjeti izvješćivanja i iskrcavanja) europskoj floti omogući učinkovita uporaba sporazuma i dopusti pristup odgovarajućem udjelu dostupnog viška po pravednoj cijeni za partnerske zemlje. Komisija bi se također trebala pobrinuti da se načela ekonomičnosti, učinkovitosti i djelotvornosti uzmu u obzir pri pripremi pregovora o sporazumu o partnerstvu u ribarstvu. Vijeće je zatražilo¹⁹ od Komisije da se, u suradnji s državama članicama, obveže optimizirati korištenje ribolovnim mogućnostima kako bi se zajamčilo ostvarenje vrijednosti za uloženi novac te usklađenost s načelima dobrog financijskog upravljanja.

34

Financijski doprinos EU-a partnerskim zemljama podijeljen je na dva odvojena dijela: prava na pristup isključivom gospodarskom pojasu i „sektorsku“ financijsku potporu (vidjeti odlomak 5.). Iako partnerska zemlja nema ograničenja u pogledu korištenja prvim dijelom, kojim je uređen pristup nacionalnim ribolovnim područjima, uvjet za isplatu sredstava sektorske potpore trebalo bi biti ostvarenje mjera, koje se tiču upravljanja sektorom ribarstva, dogovorenih između EU-a i partnerske zemlje. Ovaj je uvjet utvrđen u novoj zajedničkoj ribarstvenoj politici i u naknadno potpisanim sporazumima o partnerstvu u ribarstvu. Raspodjela ukupnog financijskog doprinosa između ta dva dijela važan je aspekt pregovaračkog procesa.

Pregovaranje o pravima na pristup ribolovnim resursima

35

Protokolima se utvrđuje vrsta ribe za koju je pristup odobren te uvjeti kojima se taj pristup uređuje u pogledu broja odobrenja, vrste plovila i referentne tonaže. Ta „referentna tonaža“ predstavlja količinu ulova u odnosu na koju EU mora isplatiti minimalan iznos za prava na pristup ribolovnim resursima²⁰. Ako se ta razina premaši, EU će izvršiti isplate za dodatne ulove. Protokolima se također preciziraju tehnički i radni uvjeti.

36

Pri dogovaranju „prava na pristup“ ribolovnim resursima Komisija nastoji pribaviti odobrenja koja su zatražile države članice (što ovisi o dostupnim ograničenjima²¹), uzimajući u obzir i vanjske čimbenike koji bi mogli utjecati na izdavanje odobrenja za ribolov. Partnerska zemlja obično nastoji dobiti najveći mogući financijski doprinos, koji se zatim „preračunava“ u referentnu tonažu.

37

Na slici 2. u nastavku prikazuje se prijašnje korištenje ribolovnim mogućnostima (ulovi ribe) u referentnoj tonaži u partnerskim zemljama posjećenima u regiji Indijskog oceana. Unatoč nedovoljnom iskorištavanju ribolovnih mogućnosti dogovorenih u prethodnim protokolima, referentna tonaža dogovorena najnovijim protokolima ostala je relativno stabilna.

38

Budući da se financijski doprinos EU-a temelji na referentnoj tonaži, a ne na stvarnim ulovima, redovito nedovoljno iskorištavanje protokola dovodi do stvarnog plaćenog jediničnog troška koji je često veći od jedinične cijene koja je služila kao temelj pregovora. Na slici 3. prikazuje se stvarni trošak svakog sporazuma o tuni uzimajući u obzir ukupni financijski doprinos sporazuma o partnerstvu u ribarstvu. Njome se primjerice pokazuje da je stvarni trošak po toni tune ulovljene u Mozambiku 2013. godine bio oko šest puta veći od dogovorene cijene. To se objašnjava vrlo visokim financijskim doprinosom (koji je dodatno povećan protokolom od veljače 2012. do siječnja 2015. s 900 000 na 980 000 eura) u kombinaciji s vrlo niskim iskorištavanjem ribolovnih mogućnosti.

Slika 2.

Korištenje ribolovnim mogućnostima u pogledu tune u partnerskim zemljama posjećenima u regiji Indijskog oceana

Izvor: Europski revizorski sud, na temelju podataka GU-a za pomorstvo i ribarstvo o korištenju ribolovnim mogućnostima.

Slika 3.

Jedinični trošak po toni tune koji je platio EU

Izvor: Europski revizorski sud, na temelju protokola i podataka GU-a za pomorstvo i ribarstvo o korištenju ribolovnim mogućnostima.

39

Tržišna vrijednost zaliha ribe dogovorenih u protokolima imala je izravan učinak na vrijednost protokola. Komisija bi, stoga, trebala to uzeti u obzir pri pregovaranju o ukupnoj cijeni protokola. Međutim, to nije uvijek bio slučaj. U najnovijem protokolu (2013. – 2014.) s Mauritanijom, kategorija glavonožaca, koja ima veliku komercijalnu vrijednost i čija je prosječna stopa iskorištenosti iznosila 93 % u protokolu za razdoblje 2008. – 2012., povučena je iz protokola zbog primjene koncepta viška i odluke nacionalnih vlasti da se glavonošci čuvaju za nacionalnu flotu. Zbog velike vrijednosti i visoke stope iskorištenosti ove kategorije, ta je odluka imala znatan negativan učinak na flotu EU-a. Ribolovne mogućnosti za pelagične vrste iz protokola za razdoblje 2013. – 2014., koje imaju manju komercijalnu vrijednost, bile su povećane. Financijski je doprinos za pristup ribolovnim resursima povećan s prosjeka od 60 milijuna eura godišnje u razdoblju 2008. – 2012. (i samo 50 milijuna eura godišnje 2012. godine) na 67 milijuna eura godišnje za 2013. i 2014. Novi je protokol, stoga, bio relativno skuplji za EU. Ex post evaluacijom tog protokola (kojom je obuhvaćeno prvih 11 mjeseci) utvrđeno je da je izravna dodana vrijednost za sve korisnike iznosila 0,8 eura. Međutim, izravna dodana vrijednost za EU, koja predstavlja povrat EU-u od svakog eura koji je uložio, iznosila je samo 0,39 eura²². U razdoblju od 2006. do 2009. taj je omjer u prosjeku iznosio 0,63 eura.

40

Sveukupno gledajući, u Mauritaniji je konačna plaćena jedinična cijena po toni bila puno veća od teorijskog troška pristupa ribolovnim resursima na temelju potpune iskorištenosti. Na slici 4. prikazuje se procijenjeni trošak prava na pristup ribolovnim resursima za EU na temelju stvarne iskorištenosti ribolovnih mogućnosti²³.

Slika 4.

Procijenjeni trošak ribolovnih mogućnosti iskorištenih u Mauritaniji

Izvor: Europski revizorski sud, na temelju protokola za razdoblje od 2013. do 2014., podataka GU-a za pomorstvo i ribarstvo, ex post evaluacije za 2014.

41

Prihvaćanje nekih klauzula koje su dovele do problema u provedbi, posebno u Mauritaniji i Mozambiku, možda je doprinijelo nedovoljnom iskorištavanju protokola. Glavni problem u Mozambiku bio je uvjet prema kojemu je 33 % plovila trebalo proći inspekcije prije ribolova²⁴.

42

Glavni problemi u Mauritaniji bili su ograničeni tehnički uvjeti iz protokola za razdoblje od 2013. do 2014., uključujući usku definiciju ribolovnih područja. Većina tih uvjeta bila je namijenjena zaštiti prekomjerno iskorištenih zaliha, izbjegavanju neželjenih ulova i zaštiti ekosustava. U razdoblju od kolovoza 2012. do prosinca 2013. dijelovi flote EU-a na koje su ti tehnički uvjeti²⁵ imali najveći učinak imali su vrlo niske stope iskorištenosti: npr. nula za rakovice i iznimno niske za kategoriju „svježe pelagične vrste“ i „rakovi“. To je potvrđeno odgovorima na upitnik Suda gdje se 70 % operatera pri odgovaranju na pitanja u pogledu protokola u Mauritaniji izjasnilo da su dogovoreni tehnički uvjeti neodgovarajući, a 58 % njih reklo je da su ti uvjeti utjecali na njihovu profitabilnost.

Pregovaranje o sektorskoj potpori

43

Sektorska je potpora važan alat za postizanje ciljeva poboljšanja upravljanja ribarstvom partnerskih zemalja i poticanja gospodarskog razvoja njihova sektora ribarstva. Tijekom pregovora Komisija, u pokušaju da se država obveže poboljšati upravljanje u sektoru ribarstva, nastoji povećati sektorsku potporu. Međutim, ona je ograničena na 50 % ukupnog doprinosa EU-a (vidjeti tablicu 1.).

Tablica 1.

Važnost sektorske potpore u dva najnovija protokola preispitana za svaku posjećenu partnersku zemlju

Protokol¹ i² | Madagaskar | Mauritanija | Mozambik | Sejšeli
Ukupan doprinos¹ (u eurima) | 1 525 000 | 76 250 000³ | 650 000 | 5 600 000
% sektorske potpore | 36,1 % | 21,3 % | 38,5 % | 39,6 %
Ukupan doprinos² (u eurima) | 1 526 875³ | 70 000 000 | 980 000 | 5 116 667³
% sektorske potpore | 45,8 % | 4,3 % | 45,9 % | 49,5 %

1 Prethodni protokoli odnosili su se na: Madagaskar (2005. – 2011.), Mauritaniju (2008. – 2012.), Mozambik (2008. – 2011.) i Sejšele (2011. – 2013.).

2 Protokoli na snazi u vrijeme revizije odnosili su se na: Madagaskar (2013. – 2014.), Mauritaniju (2013. – 2014.), Mozambik (2012. – 2014.) i Sejšele (2014. – 2020.).

3 Za taj je protokol izračunan prosjek jer se godišnji doprinos mijenja svake godine.

Izvor: Europski revizorski sud, na temelju sadržaja protokola.

44

Sud smatra da je povećanje udjela sektorske potpore u skladu s ciljevima sporazuma o partnerstvu u ribarstvu u pogledu poboljšanja upravljanja ribarstvom trećih zemalja i promicanja gospodarskog razvoja njihova sektora ribarstva.

45

Mauritanija je bila jedina iznimka od tog pozitivnog trenda povećanja udjela ukupnog financijskog doprinosa EU-a namijenjenog sektorskoj potpori. U njezinom se slučaju Komisija složila znatno smanjiti sektorsku potporu s 21 % ukupnog doprinosa sporazuma o partnerstvu u ribarstvu u protokolu za razdoblje od 2008. do 2012. na samo 4 % u protokolu za razdoblje od 2013. do 2014. To je smanjenje uvedeno kao rezultat problema s kojima se Komisija suočila u pribavljanju informacija od vlasti Mauritanije u pogledu mjera financiranih u okviru sektorske potpore u protokolu za razdoblje od 2008. do 2012. (kako je prikazano u okviru 2.). Kao što je prikazano u prethodno navedenoj tablici 1., ukupni su godišnji financijski doprinosi koje je dogovorila Komisija u ta dva protokola slični. To znači da je Komisija smanjila udio sredstava u okviru sektorske potpore i proporcionalno povećala udio sredstava u okviru prava na pristup ribolovnim resursima, za koja partnerske zemlje imaju ograničene obveze u pogledu transparentnosti i izvješćivanja. Prema mišljenju Suda taj odgovor nije bio u skladu s razvojnim ciljem sporazuma o partnerstvu u ribarstvu.

46

Nadalje, Sud smatra da je tijekom pregovora potrebno uzeti u obzir ukupan financijski doprinos EU-a partnerskim zemljama. Uključeni iznosi imaju važnu ulogu u razvoju partnerskih zemalja, kako je prikazano u tablici 2. Međutim, o doprinosima sporazuma o partnerstvu u ribarstvu i ERF-a te ciljevima i provedbi pregovara se zasebno. Sud smatra da se time ne olakšava položaj Komisije tijekom pregovora s partnerskim zemljama.

Tablica 2.

Doprinosi EU-a partnerskim zemljama posjećenima tijekom revizije i njihova važnost u odnosu na proračun za ribarstvo te ukupni nacionalni proračun (2013.)

2013. | Madagaskar | Mauritanija | Mozambik | Sejšeli
Doprinos sporazuma o partnerstvu u ribarstvu u odnosu na nacionalni proračun za ribarstvo | 41 % | 689 %¹ | 20 % | 250 %²
Ukupan doprinos EU-a u odnosu na ukupni nacionalni proračun | 5 % | 11 % | 2 % | 2 %

1 Proračun Ministarstva za ribarstvo kako je naveden u Zakonu Mauritanije o financijama. Njime nisu obuhvaćeni znatni troškovi poput troškova luke.

2 Samo operativni troškovi sejšelske uprave za ribarstvo, bez kapitalnih ulaganja.

Izvor: Europski revizorski sud, na temelju nacionalnih dokumenata, dokumenti GU-a Komisije za međunarodnu suradnju i razvoj te sporazumi o partnerstvu u ribarstvu.

Informacije pribavljene ex post evaluacijama nisu uvijek bile korisne u procesu donošenja odluka i pregovorima

47

Ex ante i ex post evaluacijama²⁶ koriste se Vijeće, Parlament i Komisija u procesu donošenja odluka. Njihov je cilj pružiti pouzdane informacije o korištenju sporazumima i dodanoj vrijednosti za EU i partnerske zemlje, procijeniti ekološki, gospodarski i društveni učinak sporazuma o partnerstvu te provjeriti jesu li rezultati postignuti sporazumima o partnerstvu u ribarstvu u skladu s predviđenim ciljevima, prema uvjetima koje je utvrdilo Vijeće²⁷ i onima iz nove zajedničke ribarstvene politike²⁸.

48

Prije nego što Komisiji da mandat za pregovaranje o novom protokolu, Vijeće od Komisije traži da provede neovisnu ex post i ex ante evaluaciju ako je protokol već na snazi te ex ante evaluaciju ako nema prethodnih sporazuma o partnerstvu u ribarstvu. Ta je obveza pojačana tako što je uključena u novu zajedničku ribarstvenu politiku.

49

Dionici koje se konzultiralo tijekom revizije izrazili su svoje zadovoljstvo činjenicom da je izvještaj o ex post evaluaciji dostupan. Oni ga smatraju korisnim alatom jer daje cjelokupnu sliku o korištenju ribolovnim mogućnostima na temelju sporazuma (preuzimanje odobrenja i ulovi) te o funkcioniranju i dodanoj vrijednosti sporazuma. Međutim, podatci o ulovu predstavljeni u tom izvješću nisu najnoviji, iako je uloga Komisije kao upravitelja podatcima te podatke pravodobno staviti na raspolaganje dionicima nadležnima za donošenje odluka.

50

Vrijeme potrebno za evaluaciju mora se zatim dodati već dugotrajnom pregovaračkom procesu. Prije uvođenja nove zajedničke ribarstvene politike većina je protokola vrlo kratko trajala (oko tri godine²⁹). Evaluacijama se stoga moglo obuhvatiti samo kratko operativno razdoblje protokola, od jedne godine ili manje. Time se smanjila korisnost evaluacija kao alata za donošenje odluka. Pozitivna promjena bilo je duže trajanje (od četiri do šest godina) najnovijih protokola, što može imati pozitivan učinak na potpunost podataka sadržanih u njihovim ex post evaluacijama.

51

Ex post evaluacijama sporazuma o partnerstvu u ribarstvu u Indijskom oceanu predstavljene su informacije o zalihama i ulovima na regionalnoj razini i one uključuju sporedne opisne informacije koje se ponavljaju od jednog ocijenjenog razdoblja do sljedećeg, čime izvješće postaje preopširno.

52

S druge strane, revizijom je utvrđeno da se evaluacijama nedostatno procjenjuje opseg u kojem se sporazumima o partnerstvu u ribarstvu ostvaruju svi utvrđeni ciljevi (vidjeti odlomak 5. i okvir 1.) (npr. nema upućivanja na zapošljavanje u regijama EU-a koje ovise o ribarstvu, nema informacija o opskrbi tržišta EU-a ribom). Nadalje, evaluacijama u Indijskom oceanu nije se na dosljedan način izračunala dodana vrijednost sporazuma o partnerstvu u ribarstvu. Time se nije olakšao proces donošenja odluka jer metodologije kojima se koristilo za izračun dodane vrijednosti nisu bile usporedive među protokolima te su se njima, u slučaju Mozambika, ostvarili vrlo različiti rezultati (tablica 3.).

53

Tijekom revizije i nakon unutarnje revizije procesa evaluacije, Komisija je izradila novu metodologiju za evaluacije dodane vrijednosti, koja se primjenjuje od siječnja 2015. Metodologija kojom se koristilo za evaluaciju protokola s Madagaskarom (veljača 2014.) i Mozambikom (travanj 2014.) također je bila relativno nova (siječanj 2014.), no metode korištene za izračun dodane vrijednosti još uvijek nisu bile usporedive.

Tablica 3.

Nedosljednosti u izračunu povrata od javnih ulaganja EU-a po zemljama, kao što je predstavljeno u ex post evaluacijama protokola o Indijskom oceanu

Izračunan povrat javnog novca koji je uložio EU po euru (ex post)
Napomene

Madagaskar
(izdan u veljači 2014.)
4,09
Taj model obuhvaća koristi i troškove samo u većim kategorijama (npr. gorivo, održavanje, lučke naknade, osiguranje itd.) koji nisu uvijek u skladu s kategorijama korištenima u drugim evaluacijama (u primjeru Sejšela, njima se dodatno precizira posada, amortizacija plovila i alata te opći troškovi). Međutim, Sud je smatrao da se tim modelom¹ dobro procjenjuju troškovi i koristi.

Mozambik (izdan u travnju 2014.)
2,08
Ocjenjivači nisu podijelili koristi između EU-a i Mozambika te nisu svi nastali javni troškovi EU-a uključeni u izračun (sektorska je potpora izuzeta). Prema ponovnom izračunu koji je proveo Sud uporabom istog modela kao i za Madagaskar, povrat od javnih ulaganja bio bi samo 0,91 euro po euru koji je uložio EU.

Sejšeli (izdan u siječnju 2013.)
4,5
Isplate brodovlasnika bile su uključene, za razliku od ostalih evaluacija, u kojima je u obzir uzet samo javni novac; troškovi su pravilno raspodijeljeni među stranama i svi su javni troškovi uzeti u obzir. Prema ponovnom izračunu koji je proveo Sud uporabom istog modela kao i za Madagaskar, povrat od javnih ulaganja bio bi veći, odnosno 5,53 eura po euru koji je uložio EU.

1 Omjer: izravna dodana vrijednost EU-u / ukupan doprinos EU-a (prava na pristup ribolovnim resursima i sektorska potpora).

Izvor: ex post evaluacije.

Dio II. – Provedba prava na pristup ribolovnim resursima sporazuma o partnerstvu u ribarstvu i sektorske potpore

54

Provedba sporazuma o partnerstvu u ribarstvu uključuje dva glavna aspekta: pristup plovila EU-a ribolovnim mogućnostima (vidjeti odlomke od 55. do 65.) i potporu za razvoj sektora ribarstva partnerskih zemalja (vidjeti odlomke od 66. do 83.). Kako bi svaki aspekt dobro funkcionirao (tj. kako bi se floti zajamčili dobri uvjeti za ribolov te kako bi se sektorskom potporom poboljšalo upravljanje ribarstvom u partnerskim zemljama), Komisija treba uspostavljene odgovarajuće sustave za praćenje provedbe. Revizijom su ispitani ti sustavi praćenja.

Iako je proces izdavanja odobrenja za ribolov (licenciranje) bio dugotrajan i složen, Komisija nije poduzela mjere za utvrđivanje mogućnosti poboljšanja

55

Proces izdavanja odobrenja kojim plovila dobivaju dopuštenje za ribolov na temelju protokola za operatere u ribarstvu ne bi trebao biti nepotrebno složen niti dugotrajan. Komisija bi trebala pregledati različite faze procesa izdavanja odobrenja i procijeniti mogu li one biti učinkovitije. Sud smatra da je potpuni pregled vremena potrebnog za različite faze procesa ključan za utvrđivanje i ispravljanje neučinkovitosti. Revizijom je utvrđeno da Komisija nema dovoljno informacija o vremenskom planu procesa izdavanja odobrenja.

56

Protokolima se utvrđuje proces izdavanja odobrenja između partnerskih zemalja i EU-a, primjerice podnošenje zahtjeva relevantnim tijelima javne vlasti. Protokolima se također predviđa elektronička razmjena informacija o ribolovnim aktivnostima. Proces uključuje Komisiju, države članice, delegacije EU-a i partnerske zemlje. Više detalja može se pronaći u Prilogu I. Revizija koju je proveo Sud bila je usmjerena na dostupne podatke u svrhu praćenja tog procesa i analize bilo kakvih kašnjenja.

57

Postoje naznake da su kašnjenja u procesu izdavanja odobrenja negativno utjecala na ribolovne aktivnosti: 78 % ispitanika u upitniku je Suda izrazilo zabrinutost zbog tih kašnjenja, što je također istaknuto u komunikacijama koje su zastupnici operatera ribarstva uputili Komisiji.

58

Revizijom je utvrđeno da posjećene partnerske zemlje nisu bile voljne ili nisu bile u mogućnosti, zbog nacionalnih zakonskih uvjeta, prihvatiti elektronička odobrenja za ribolov te su tražile da se original odobrenja čuva na ovlaštenom plovilu tijekom ribolovnih aktivnosti.

59

Kao što je prikazano na slici 5., dok su u Mozambiku i na Sejšelima delegacije i atašei za ribarstvo imali informacije o vremenu koje je proteklo od zahtjeva za odobrenjem koji je podnio operater do datuma kada ga je partnerska zemlja izdala, na Madagaskaru su informacije u posjedu delegacije obuhvaćale samo vrijeme koje je proteklo otkad je delegacija zaprimila zahtjev do njegova prosljeđivanja Komisiji. U Mauritaniji nije bilo dostupnih tablica praćenja.

60

Sud je uočio da je u nekim slučajevima došlo do znatnih kašnjenja prije nego što je zahtjev za izdavanje odobrenja stigao do nadležnih tijela partnerskih zemalja. Međutim, što se tiče ispitanih protokola, Komisija nije imala nikakav informacijski sustav koji bi joj pomogao u praćenju vremena potrebnog za svaki korak u podnošenju zahtjeva za izdavanje odobrenja, stoga nije mogla utvrditi gdje je došlo do kašnjenja (je li to bilo na razini države članice, partnerske zemlje ili Komisije). Nadalje, iako baza podataka odobrenja za ribolov predviđena Uredbom (EZ) br. 1006/2008 postoji i sadržava ažurirane informacije o postojećim odobrenjima, ona ne sadržava dovoljno podataka za analizu bilo kakvih kašnjenja. Sud stoga nije bio u mogućnosti utvrditi razloge kašnjenja. Izmjena Uredbe o odobrenju ribolova, najavljena 2011. godine, mogla bi pomoći u utvrđivanju i smanjenju postupovnih prepreka, no prijedlog Komisije još uvijek nije finaliziran i podnesen za suodlučivanje.

Slika 5.

Poznato trajanje procesa izdavanja odobrenja

1 Činjenica da su odobrenja za ribolov izdana isti dan kada su zabilježeni zahtjevi za izdavanje odobrenja dovodi u pitanje pouzdanost datuma registracije.

Izvor: tablice praćenja koje su dostavili delegacija i ataše za ribarstvo.

Središnje praćenje ulova nije bilo odgovarajuće, čime se ugrožava pravodobno utvrđivanje problema i točan izračun isplata

61

Komisija i države članice moraju pratiti i provjeriti točnost podataka u pogledu stvarnih ulova, radi utvrđivanja problema u provedbi, donošenja informiranih odluka pri pregovaranju o novim protokolima te jamčenja ispravnog izračuna isplata za dodatne ulove, kada god do toga dođe.

62

Uredbom (EZ) br. 1006/2008 od plovila se traži da tjedno podnose podatke o ulovu svojim državama članicama. Na temelju tih informacija države članice zatim moraju svaki mjesec Komisiji podnositi sve podatke o ulovu, raščlanjene po ribolovnim područjima unutar cijelog isključivog gospodarskog pojasa (bez obzira na to podliježu li sporazumu ili ne) i u međunarodnim vodama. Više detalja o ulozi država članica u tom području dostupno je u Prilogu I. Komisija bi trebala održavati bazu podataka o ulovu s tim informacijama. Tom se Uredbom od Komisije također traži da izradi bazu podataka odobrenja za ribolov koju bi države članice trebale redovito ažurirati.

63

Revizijom su utvrđeni nedostatci u načinu na koji je Komisija upravljala podatcima o ulovu za preispitane protokole. Sud je pronašao nekoliko bitnih razlika u podatcima o ulovu prikupljenima iz različitih izvora: od država članica, GU-a za pomorstvo i ribarstvo te ex post evaluacijama. Te su razlike prikazane u tablici 4. Podatci o stvarnim ulovima ribe na temelju sporazuma o partnerstvu u ribarstvu na razini Komisije nisu bili dovoljno pouzdani, dosljedni i potpuni.

64

Slične razlike uočene su između podataka koje je Sud primio od država članica i podataka koje je dostavila Komisija. Te se razlike mogu objasniti i činjenicom da su države članice Komisiji poslale podatke o ulovu (raščlanjene po plovilima i vrstama) u različitim formatima. Komisija je zatim ručno obradila podatke, no nije ih objedinila u središnjoj bazi podataka. Komisija je nedavno poduzela mjere za rješavanje te situacije. U siječnju 2015. upravljanje podatcima preneseno je službi odgovornoj za sporazume o partnerstvu u ribarstvu. Uz to, podatci o ulovima bili su objedinjeni, iako te objedinjene informacije nisu bile dostupne za razdoblje obuhvaćeno protokolima nad kojima je provedena revizija. Konačno, Komisija je uspostavila bazu podataka (podatci o ulovu počevši od 2013.), iako ona nije bila u funkciji u vrijeme revizije jer države članice tada još uvijek nisu zadovoljile uvjete o izvješćivanju.

Tablica 4.

Primjeri razlika u podatcima o ulovu između GU-a za pomorstvo i ribarstvo te onih dobivenih ex post evaluacijama za protokole o Indijskom oceanu

(u tonama)

| 2009. | 2010. | 2011. | 2012.
Madagaskar
Ukupni ulovi – ex post evaluacija | 14 596 | 10 055 | 10 282 | 8 053
Ukupni ulovi – GU za pomorstvo i ribarstvo | 14 653 | 9 916 | 9 870 | 8 083
Razlika (u tonama) | -57 | 139 | 412 | -30
Razlika (u %) | 0 % | 1 % | 4 % | 0 %
Mozambik
Ukupni ulovi – ex post evaluacija | 3 840 | 4 261 | 2 330 | 1 156
Ukupni ulovi – GU za pomorstvo i ribarstvo | 3 426 | 4 261 | 1 442 | 1 132
Razlika (u tonama) | 414 | 0 | 888 | 24
Razlika (u %) | 12 % | 0 % | 62 % | 2 %
Sejšeli
Ukupni ulovi – ex post evaluacija | — | — | 40 545 | —
Ukupni ulovi – GU za pomorstvo i ribarstvo | 23 762 | 41 668 | 40 078 | 34 779
Razlika (u tonama) | — | — | 467 | —
Razlika (u %) | — | — | 1 % | —

— : nije dostupno.

Izvor: GU za pomorstvo i ribarstvo u vrijeme revizije i ex post evaluacije.

65

Nedostatak objedinjenih i provjerenih podataka može imati negativne učinke. Na primjer, ako je konačni ulov veći od referentne tonaže može se tražiti dodatna isplata, što onda može stvoriti financijski rizik. Sud je zapravo već utvrdio slučaj u kojemu je neodgovarajuće praćenje ulova rezultiralo nepredviđenim izdatcima za Komisiju³⁰. Osim toga, redovitim praćenjem i ažuriranjem podataka o ulovu omogućilo bi se korištenje ažuriranim informacijama i olakšalo donošenje odluka u pregovorima u kojima informacije dobivene ex post evaluacijama nisu najnovije (vidjeti odlomak 49.).

Komisija i partnerske zemlje složile su se u pitanju odgovarajućih aktivnosti koje se financiraju u okviru sektorske potpore, no nedostajala je koordinacija s ostalim partnerima u sektoru

66

Prema odredbama sporazuma o partnerstvu u ribarstvu zajednički odbor trebao bi uspostaviti višegodišnji sektorski program u obliku matrice u skladu s potrebama i prioritetima sektora ribarstva partnerskih zemalja. U smjernicama Komisije za upravljanje sektorskom potporom navodi se da bi se mjerama uključenima u tu matricu trebao uzeti u obzir cilj poboljšanja upravljanja putem razvoja učinkovitog sustava upravljanja i kontrole za sektor ribarstva te održivog iskorištavanja ribolovnih resursa. Matrica sektorske potpore trebala bi biti popraćena jasnim ciljevima, kriterijima, postupcima i pokazateljima radi ocjene rezultata dogovorenih mjera. Sektorsku potporu u ribarstvu trebalo bi koordinirati s ostalim mjerama financijskih partnera u partnerskim zemljama.

67

U sve četiri posjećene zemlje Sud je zaključio da su mjere predložene za sektorsku potporu u skladu s nacionalnim strategijama. Većina planiranih mjera odnosila se na upravljanje i ulaganja u sektoru ribarstva. Time se pružio dobar temelj za planiranu sektorsku potporu i one su bile u skladu s mjerama planiranima u okviru prethodnih protokola. To je prikazano u tablici 5.

Slika 1. – Postaja za opskrbu gorivom ribarske flote za mali ribolov na Sejšelima

Izvor: Europski revizorski sud.

Tablica 5.

Glavne financirane mjere i udio ukupne sektorske potpore (SP) (proračunski troškovi 2013.)

Glavne mjere planirane za 2013.
Madagaskar¹
% SP-a
Mauritanija²
% SP-a (2012. – 2013.)
Mozambik1,5
% SP-a
Sejšeli¹
% SP-a

Aktivnosti praćenja, kontrole i nadzora (ophodnje, inspekcije, sustav za praćenje plovila, elektronički sustavi za bilježenje i izvješćivanje)
52 %
38 %
7 %
16 %

Aktivnosti praćenja, kontrole i nadzora (promatrači)
4 %
—
4 %
2 %

Znanstveno istraživanje za zalihe
—
3 %
63 %
10 %

Laboratoriji, sigurnost hrane (izvoz)
44 %
2 %
Prethodno provedene mjere
3 %

Izgradnja kapaciteta i sudjelovanje na sastancima
—
3 %
22 %
22 %

Infrastruktura izravno povezana s ribolovnim aktivnostima / sektorom ribarstva
—
53 %
38 % bilance prethodnog protokola, potrošeno 2012.⁵
38 %

Infrastruktura koja nije povezana s ribolovnim aktivnostima
—3,4
—
46 % bilance prethodnog protokola, potrošeno 2012.⁵
—

Kreditni fond za lokalni sektor ribarstva
—
—
—
10 %

1 Izračun na temelju proračunskih troškova.

2 Izračun na temelju isplata u razdoblju od 2012. do 2013.

3 Mjere su prethodno provedene.

4 Iznos nije dostupan.

5 Zbroj troškova koje je predložila partnerska zemlja ne odgovara ukupnim proračunskim sredstvima EU-a za tu godinu.

Izvor: matrice i izvješća o radu.

68

Međutim, protokoli ne uključuju formalne uvjete prihvatljivosti za mjere koje se financiraju sektorskom potporom. U zapisnicima zajedničkih odbora za protokole o Indijskom oceanu obuhvaćenima revizijom nema nikakvih dokaza da se o kriterijima, postupcima i pokazateljima za ocjenu rezultata sektorske potpore detaljno raspravljalo. Protokolima o Indijskom oceanu koji su odobreni kasnije nije se slijedio pozitivan primjer protokola s Mauritanijom za razdoblje od 2008. do 2012., kojim su uspostavljena posebna područja aktivnosti i pokazatelji.

Slika 2. – Plovila škole za ribolov financirana iz sektorske potpore na Sejšelima

Izvor: Europski revizorski sud.

69

Revizijom je također utvrđeno da je, u posjećenim zemljama Indijskog oceana, koordinacija među razvojnim partnerima u sektoru ribarstva bila nedostatna. O sektorskoj se potpori ne raspravlja na redovnim koordinacijskim sastancima između predstavnika odgovornih za potporu ERF-a u delegaciji EU-a i drugih financijskih partnera, a ataše za ribarstvo ne sudjeluje na tim sastancima. To se događa unatoč činjenici da se Sporazumom iz Cotonoua³¹ održiv razvoj sektora ribarstva utvrđuje kao prioritet općega gospodarskog razvoja.

70

Uz to, ni u jednoj posjećenoj zemlji sektorska potpora u okviru sporazuma o partnerstvu u ribarstvu nije bila uključena u globalnu matricu zajedno s ostalim sredstvima namijenjenima za korištenje u sektoru ribarstva. U Mozambiku primjerice, gdje različiti partneri financiraju slične mjere, postoji rizik od dvostrukog financiranja, posebno u pogledu sudjelovanja na sastancima te inspekcijskim aktivnostima. Iako Mozambik ima uspostavljenu globalnu matricu, ona ne uključuje relevantne partnere niti sektorsku potporu. To je bio slučaj i na Madagaskaru.

Nadzor nad mjerama financiranima u okviru sektorske potpore koji provodi Komisija bio je vrlo ograničen, a mjere koje su partnerske zemlje uistinu provele često su se razlikovale od onih dogovorenih

71

Za jamstvo da su ciljevi sektorske potpore sporazuma o partnerstvu u ribarstvu postignuti i da se sredstvima EU-a koristi kako je predviđeno, Komisija bi trebala pratiti učinkovitost provedenih mjera i provjeriti odgovaraju li one mjerama koje je odobrio zajednički odbor. Time bi se od partnerske zemlje tražilo i da dostavi dovoljno informacija kako bi se zajedničkom odboru omogućila procjena rezultata i isplativosti financiranih mjera. Komisija je razvila smjernice za praćenje sektorske potpore. Tim se smjernicama predviđa da ataše za ribarstvo bude odgovoran za terensku provjeru provedbe mjera, politički dijalog, praćenje ostalih aktivnosti financijskih partnera i održavanje podataka o državi.

72

U praktičnom smislu, Komisija prati provedbu dogovorenih mjera financiranih u okviru sektorske potpore svojim sudjelovanjem na godišnjem sastanku zajedničkog odbora. Međutim, protokoli obuhvaćeni revizijom nisu sadržavali nikakve uvjete kojima se precizira koje dokumente partnerske zemlje trebaju dostaviti u svrhu praćenja, niti su se njima uspostavili postupci o načinu rješavanja provedbenih problema u okviru zajedničkog odbora. U nedostatku posebnih pravila o praćenju i prava na kontrolu u protokolima, zadaća praćenja sektorske potpore bila je otežana. Nadalje, ataše za ribarstvo u Indijskom oceanu u praksi nema potrebne resurse za provedbu temeljitog praćenja u pet partnerskih zemalja (tj. posjeta na terenu za financirane projekte), posebno u slučajevima kada je suradnja s vlastima složena.

73

Osim poteškoća zbog nedostatka sveobuhvatnog okvira za praćenje, kontrola izdataka u okviru sektorske potpore koju Komisija provodi bila je dodatno otežana činjenicom da informacije koje su dostavile partnerske zemlje, osim što su obično ograničene na rezultate, nije uvijek bilo moguće provjeriti. Većina mjera uistinu nije bila sljediva u proračunu, stoga je Komisija imala ograničeno jamstvo da su navedene mjere zaista poduzete te da je trošak razuman.

74

Sud je utvrdio da zajednički odbor nije sustavno provjeravao isplativost mjera financiranih u okviru sektorske potpore, kao što je to činio za protokol sa Sejšelima za razdoblje 2011. – 2013. U tom je konkretnom slučaju provedena revizija uspješnosti radi procjene mjera financiranih u okviru sektorske potpore, provedenih 2012. godine, za koje je izdvojeno 8,45 milijuna eura proračunskih sredstava. Revizijom je utvrđeno da je samo nekoliko mjera dobro provedeno (npr. sustav za praćenje plovila), neke su bile u tijeku (npr. baze podataka, studije, infrastrukturni projekti za industrijsku i poluindustrijsku flotu), a ostale su ili imale prosječnu stopu dovršetka nižu od 50 % (planovi upravljanja, istraživačke studije) ili nisu uopće bile provedene (npr. promatrači na plovilu, oprema za komunikaciju na moru, infrastrukture za mali ribolov itd.). O nalazima revizije, napretku u provedbi preporuka i daljnjim mjerama raspravljalo se na sljedećem sastanku zajedničkog odbora. Što se tiče Mozambika, iako je odredba kojom se predviđa procjena ostvarenja vrijednosti za novac koji je uložio EU bila uvedena u tekstu protokola za razdoblje 2012. – 2014., nije pronađen nikakav dokaz da je ta procjena provedena.

75

Nadalje, revizijom je utvrđeno da Komisija nije posvetila dovoljno pozornosti poteškoćama partnerskih zemalja u korištenju sredstvima sektorske potpore, što je utjecalo na tri od četiri protokola obuhvaćena revizijom. U tablici 6. u nastavku prikazuju se preostali iznosi sredstava sektorske potpore na kraju četiri protokola obuhvaćena revizijom. Unatoč važnosti udjela nepotrošenih sredstava, Komisija je postala svjesna neiskorištenog iznosa sredstava i mjera koje je potrebno provesti uporabom tih sredstava tek kada se bližio datum isteka protokola. Takvim se scenarijem stvara rizik da će partnerske zemlje, posebno pred istekom protokola te kako ne bi izgubile dostupna sredstva, potrošiti iznos sektorske potpore na mjere na koje se može iskoristiti znatan udio nepotrošenih sredstava, no koje nisu u skladu s prioritetima sporazuma o partnerstvu u ribarstvu u pogledu poboljšanja upravljanja ribarstvom.

Tablica 6.

Preostali iznos sektorske potpore na kraju prethodnih protokola, potrošen tijekom protokola koji su bili na snazi u vrijeme revizije

Zemlja | Madagaskar | Mauritanija | Mozambik | Sejšeli
Preostali iznos na kraju prethodnog protokola (u eurima) | 0 | 25 000 000 | 788 555 | 5 568 928
Udio iznosa koji odgovara ukupnim sredstvima sektorske potpore tijekom protokola | 0 % | 38 % | 63 % | 63 %

Izvor: protokoli, zapisnici i izvješće o provedbi zajedničkih odbora.

76

Revizijom je naime utvrđeno da, unatoč relativno dobrom odabiru mjera, sredstva nisu u potpunosti iskorištena na predviđen način u svim partnerskim zemljama posjećenima tijekom revizije (kako je prikazano u okviru 2.). Umjesto toga, u nekim su slučajevima sredstva iskorištena za druge projekte, koji nisu bili toliko relevantni za upravljanje ribarstvom kao planirane mjere te koji su se razlikovali od okvirnih mjera predstavljenih u smjernicama Komisije za provedbu sektorske potpore.

Okvir 2.

Primjeri sredstava sektorske potpore koja se nisu mogla pratiti u nacionalnom proračunu ili koja nisu iskorištena kako je dogovoreno između Komisije i partnerskih zemalja

Madagaskar

Sljedivost sredstava u nacionalnom proračunu nije bila zajamčena, unatoč ponovnim zahtjevima delegacije da se odredi posebna proračunska linija za sektorsku potporu. Činjenica da doprinos EU-a i financijska sredstva drugih razvojnih partnera nisu bili izdvojeni i utvrdivi u nacionalnom proračunu otežala je praćenje prijenosa sredstava. Zbog tog nedostatka sljedivosti uočavanje preklapanja sredstava s regionalnim programom inspekcije može također biti otežano.

Komisija je obustavila isplate za jednu godinu (2011.) zbog problema u pogledu provedbe.

Mauritanija

Ta je zemlja iskoristila 65 milijuna eura sektorske potpore u okviru protokola za razdoblje od 2008. do 2012. Od 2011. do isteka protokola u srpnju 2012., vlasti nisu dostavile Komisiji dovoljno informacija o načinu na koji su iskoristile sredstva sektorske potpore. Tek je u kolovozu 2012., nakon nekoliko zahtjeva Komisije, partnerska zemlja objavila da su nepotrošena sredstva sektorske potpore na kraju protokola iznosila 25 milijuna eura. Oko 90 % tog iznosa izdvojeno je za stavke infrastrukture poput lučke infrastrukture i plovila za ophodnju. Od tog je iznosa partnerska zemlja potrošila gotovo 50 % bez prethodnog dogovora s Komisijom.

Mozambik

Vlasti su dodijelile projektne oznake u proračun. Međutim, to samo po sebi nije dovoljno za ublažavanje rizika od preklapanja sredstava različitih financijskih partnera za mjere poput promatrača, inspekcija, službenih putovanja radi međunarodnih sastanaka itd.

Iznos sektorske potpore za mjere financirane u okviru prethodnog protokola (2007. – 2011.) koje nisu bile uključene u višegodišnje (2012. – 2014.) ili godišnje (2012.) matrice, stoga ih zajednički odbor nije prethodno odobrio. Komisija u tom slučaju nije obustavila isplate. 84 % sredstava potrošenih 2012. godine odnosilo se na infrastrukturu. Komisija je o tome bila obaviještena tek kada su mjere provedene. Izdatci nisu uvijek bili izravno povezani s razvojem sektora ribarstva Mozambika niti poboljšanjima u upravljanju ribarstvom (46 % iznosa za 2012. odnosilo se na zgradu ministarstva, a 38 % odnosilo se na ogradu škole za ribolov).

Sredstva koja je Komisija isplatila u okviru sektorske potpore nisu bila povezana s napretkom koji su partnerske zemlje postigle u provedbi dogovorenih mjera

77

Kako bi se zajamčila primjena načela uvjetovanosti, protokolom bi trebala biti predviđena mogućnost prilagodbe isplata u odnosu na napredak u mjerama ili u slučaju da ne postoji dobro financijsko upravljanje u partnerskoj zemlji, umjesto da ih se jednostavno obustavi.

78

Revizijom je utvrđeno da protokolima nije predviđeno smanjenje sredstava sektorske potpore na temelju stvarnog napretka koji su partnerske zemlje postigle u provedbi dogovorenih mjera.

79

Pregledanim protokolima o Indijskom oceanu omogućuje se obustava isplate sredstava sektorske potpore, nakon savjetovanja sa zajedničkim odborom, ako provedene mjere nisu u skladu s programom za koji je predviđen proračun (mjere i financijsko izvršenje). Tom definicijom uvjetovanosti Komisiji se otežava odgovarajuća primjena obustave sredstava sektorske potpore. Samo je u jednom slučaju došlo do obustave, na Madagaskaru 2011. godine, i to nije bilo povezano s napretkom države u provedbi sektorske potpore.

80

U slučaju Mauritanije, Komisija je poboljšala uvjetovanost sektorske potpore za protokol za razdoblje od 2013. do 2014. uvođenjem izričitijih uvjeta. Konkretno, prva isplata na temelju protokola bila je uvjetovana uporabom iznosa iz prethodnog protokola, a isplata sredstava sektorske potpore bila je povezana s provedbom dogovorenih mjera. Komisija je te odredbe primijenila i nije isplatila sredstva sektorske potpore jer postojeći iznos nije u potpunosti potrošen. Međutim, što se tiče protokola o Indijskom oceanu, djelomične isplate nisu bile moguće.

81

Novom zajedničkom ribarstvenom politikom uvedeno je načelo odvajanja isplata u pogledu prava na pristup ribolovnim resursima i onih sektorske potpore³². To znači da isplata sredstava sektorske potpore nije više određena datumom kao što je to slučaj sa sredstvima u pogledu prava na pristup ribolovnim resursima, no ona bi trebala biti isplaćena kada partnerske zemlje dokažu postignute rezultate. Sud to smatra poboljšanjem u pogledu ranije usredotočenosti na mjere. Međutim, primjena tog načela otežana je činjenicom da se protokolima koji su trenutačno na snazi još uvijek ne predviđa mogućnost djelomičnog smanjenja isplata ako su rezultati samo djelomično postignuti, već se njima samo nudi mogućnost Komisiji da obustavi isplate ako rezultati nisu zadovoljavajući.

82

Revizijom je također utvrđen nedostatak dosljednosti između upravljanja (GU-a Komisije za pomorstvo i ribarstvo) sektorskom potporom sporazuma o partnerstvu u ribarstvu te isplata u okviru ERF-a za proračunsku potporu (GU-a za međunarodnu suradnju i razvoj). Sektorska potpora (sporazum o partnerstvu u ribarstvu) i proračunska potpora (ERF) imaju isti koncept jer se sredstva isplaćuju izravno tijelima javne vlasti u partnerskim zemljama na temelju napretka postignutog u nekoliko prethodno definiranih područja. U nekim je slučajevima Komisija odgodila isplate u okviru ERF-a zbog različitih problema povezanih s političkom situacijom ili upravljanjem javnim financijama. GU za pomorstvo i ribarstvo nije se koristio tim pristupom za isplate sredstava sektorske potpore. U okviru 3. prikazuje se ta nedosljednost u slučajevima Madagaskara i Mozambika.

83

Protokoli, za razliku od smjernica EU-a za proračunsku potporu³³, ne uključuju pravila u vezi s transparentnošću proračuna u partnerskoj zemlji. Dok Mozambik zaslužuje pohvalu jer je poduzeo korake u pogledu utvrđivanja mjera projektnom oznakom u proračunu, sljedivost sredstava u ostale tri posjećene zemlje bila je slaba, što je utjecalo na vidljivost potpore i potencijal za daljnje praćenje uporabe sredstava sektorske potpore EU-a. Činjenica da se protokolima od partnerskih zemalja ne traži da zajamče sljedivost i transparentnost sredstava nije u skladu s uvjetima za proračunsku potporu za sektorske reforme na temelju Sporazuma iz Cotonoua.

Okvir 3.

Nedosljednosti među isplatama EU-a u partnerskim zemljama

Na Madagaskaru je gotovo sva financijska pomoć EU-a obustavljena od 2010. do svibnja 2014., na temelju članka 96. Sporazuma iz Cotonoua, ili u očekivanju odgovarajućih mjera u pogledu ljudskih prava, demokratskih načela i vladavine prava. Međutim, isplate na temelju sporazuma o partnerstvu u ribarstvu i dalje su se provodile.

U Mozambiku je jedna isplata proračunske potpore odgođena za sedam mjeseci, sve dok vlada nije riješila pitanje transparentnosti nacionalnih javnih financija, kao što su zatražili donatori Međunarodnog monetarnog fonda / opće proračunske potpore. Međutim, isplate sredstava sektorske potpore na temelju sporazuma o partnerstvu u ribarstvu provedene su tijekom tog razdoblja.

Izvor: Europski revizorski sud, na temelju informacija GU-a za pomorstvo i ribarstvo i GU-a za međunarodnu suradnju i razvoj.

8Članak 9. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1006/2008 od 29. rujna 2008. o odobravanju ribolovnih aktivnosti koje ribarska plovila Zajednice obavljaju izvan voda Zajednice i o pristupu plovila trećih zemalja vodama Zajednice, te o izmjeni uredbi (EEZ) br. 2847/93 i (EZ) br. 1627/94 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 3317/94 (SL L 286, 29.10.2008., str. 33.). Ovim se člankom predviđa da, kada je protokol istekao, a Komisija je novi protokol parafirala, no Vijeće ga još nije potpisalo ili se on ne može privremeno primijeniti, Komisija može, na razdoblje od šest mjeseci od datuma isteka prethodnog protokola, prenijeti zahtjeve za odobrenja za ribolov predmetnoj trećoj zemlji.

92. kategorija (senegalski oslić), 3. kategorija (pridnene vrste osim senegalskog oslića), 5. kategorija (tuna) i 6. kategorija (koćarice hladnjače za pelagični ribolov).

10Zakonodavna rezolucija Europskog parlamenta od 14. prosinca 2011. (P7_TA(2011)0569).

11Prema španjolskim vlastima, iznos isplaćen španjolskoj floti u zamjenu za gubitke nastale zbog prekida njihovih aktivnosti u Maroku dosegao je 4,5 milijuna eura (od čega je 4,3 milijuna eura isplaćeno iz Europskog fonda za ribarstvo).

12Tablice 4.2. i 4.4. „Pregled tunolova u zapadnom Indijskom oceanu“ završno izvješće, 2014., POSEIDON, MRAG, NFDS i COFREPECHE.

13Članak 31. Uredbe (EU) br. 1380/2013.

14Izlov je umnožak kapaciteta i aktivnosti ribarskog plovila; za skupinu plovila to je zbroj izlova svakog plovila u skupini.

15Najveći održivi prinos, koji je pokazatelj optimalne stope iskorištavanja, Organizacija Ujedinjenih naroda za hranu i poljoprivredu definira kao maksimalan ulov na održivoj osnovi.

16Rezolucijom IOTC-a 14/02 predviđa se uvođenje sustava kvota na regionalnoj razini.

17Na razini regionalne organizacije za upravljanje ribarstvom EU poziva na veću transparentnost, odnosno od strana traži da dostave sve podatke o ribolovnim aktivnostima treće zemlje i pristupu njihovim isključivim gospodarskim pojasevima. IOTC je donio Rezoluciju 14/05 u pogledu vođenja evidencije licenciranih stranih plovila koja love vrste IOTC-a u području nadležnosti IOTC-a te informacija o sporazumu o pristupu resursima.

18Znanstvena izvješća IOTC-a od 2013. i 2014.

193155. sastanak Vijeća za poljoprivredu i ribarstvo u Bruxellesu, održan 19. i 20. ožujka 2012.

20Minimalni financijski doprinos za prava na pristup ribolovnim resursima izračunava se kao umnožak referentne tonaže i dogovorene jedinične cijene.

21U regiji Indijskog oceana nekoliko je plovila zajedno s bruto tonažom zamrznuto na razini iz 2006. za plovila za ribolov tropske tune i na razini iz 2007. za plovila za ribolov iglune i tunja dugokrilca, u skladu s Rezolucijom 12/11 IOTC-a o provedbi ograničenja ribolovnoga kapaciteta ugovornih strana i neugovornih strana koje surađuju.

22Kao što je prikazano u tablici 3., taj omjer iznosi 5,53 za Sejšele, 4,09 za Madagaskar i 0,91 za Mozambik.

23Podatci za 2014. dostupni su samo do rujna, a iznosi su prilagođeni proporcionalno proteklom vremenu. Kako bi ocijenio raščlambu isplata u pogledu prava na pristup ribolovnim resursima po kategorijama, Sud je u obzir uzeo referentnu tonažu i tržišnu cijenu ribe (na temelju ex post evaluacije i podataka GU-a za pomorstvo i ribarstvo). Ta raščlamba ne postoji za prethodni protokol jer kategorije nisu bile usporedive.

24Inspekcije prije ribolova obvezne su za 33 % plovila EU-a ovlaštenih obavljati ribolovnu djelatnost u vodama Mozambika. U odgovorima koje su iznijeli u upitniku Suda, operateri plovila smatrali su da taj uvjet izaziva prekomjerne troškove.

25Tehnički uvjeti bili su vrlo ograničavajući te je zajednički odbor, nakon vrlo niske stope iskorištenosti u prvih nekoliko mjeseci, odlučio olakšati te uvjete, imajući i dalje na umu okolišne aspekte. Zbog problema s tehničkim uvjetima stvarna provedba protokola odgođena je na gotovo godinu dana.

26Ex ante i ex post evaluacija sporazuma o partnerstvu u ribarstvu obvezna je na temelju Financijske uredbe (EU) br. 966/2012 (SL L 298, 26.10.2012., str. 1.) za sve programe i aktivnosti koji podrazumijevaju znatnu potrošnju (veću od 5 000 000 eura) kako bi se provjerilo da su dodijeljeni resursi i postignuti rezultati u skladu s utvrđenim ciljevima.

272599. sastanak Vijeća za poljoprivredu i ribarstvo, Bruxelles, 19. srpnja 2004.

28Članak 31. Uredbe (EU) br. 1380/2013.

29Kratko je trajanje bilo određeno činjenicom da Komisija nije htjela da se postojeći protokoli primjenjuju znatno nakon stupanja na snagu nove zajedničke ribarstvene politike, tako da se promjene utvrđene tom politikom mogu primijeniti što prije.

30Kao što je prikazano u godišnjem izvješću Suda za 2011., u odjeljku 4.46. koji se tiče protokola s Mauritanijom za razdoblje od 2008. do 2012. U tom su slučaju nacionalne vlasti obavijestile Komisiju da je kvota od 300 000 tona za godinu koja je završila 31. srpnja 2010. prekoračena. Komisija je morala platiti 1,9 milijuna eura Mauritaniji za 47 346 tona prekomjerno ulovljene ribe. Boljim praćenjem ulova ribe službe Komisije mogle su poduzeti preventivne mjere kojima bi se izbjegla dodatna plaćanja.

31Sporazum o partnerstvu između afričkih, pacifičkih i karipskih država i Europske unije, članak 23. i 23.a, kako je izmijenjen 11. ožujka 2010.

32Člankom 32. Uredbe (EU) br. 1380/2013 predviđa se da sektorska potpora bude uvjetovana ostvarenjem posebnih rezultata te komplementarna i u skladu s projektima i programima razvoja provedenima u predmetnoj trećoj zemlji. Sektorska potpora trebala bi biti odvojena od isplata za pristup ribolovnim resursima. Unija zahtijeva postizanje posebnih rezultata kao uvjet za isplate u okviru financijske pomoći, te pažljivo prati napredak.

33Proračunska potpora podliježe kriterijima prihvatljivosti (odjeljak 5.1. smjernica za proračunsku potporu, 2012.). Oni obuhvaćaju:
– dobro upravljanje javnim financijama ili vjerodostojan i relevantan program za njegovo poboljšanje,
– transparentnost i nadzor nad proračunom.
Nadalje, člankom 61. stavkom 2. Sporazuma iz Cotonoua predviđa se sljedeće: „Neposredna proračunska pomoć za potporu makroekonomskih ili sektorskih reformi dodjeljuje se: […] (c) ako je upravljanje javnom potrošnjom dovoljno transparentno, odgovorno i učinkovito.“

Zaključci i preporuke

84

Sporazumima o partnerstvu u ribarstvu između EU-a i njegovih partnerskih zemalja ribarskim se flotama EU-a omogućuje ribolov u vodama partnerskih zemalja i podupire održiv razvoj njihova nacionalnog sektora ribarstva. Sud je svojom revizijom ispitao upravlja li Komisija dobro sporazumima o partnerstvu u ribarstvu, uzevši u obzir pregovore o sporazumima o partnerstvu u ribarstvu i njihovim protokolima, provedbu prava na pristup ribolovnim resursima i provedbu potpore nacionalnom sektoru ribarstva. Revizijom je utvrđeno da Komisija u cjelini dobro upravlja sporazumima o partnerstvu u ribarstvu, no još uvijek ima mjesta za poboljšanja u nekoliko područja, posebno u pogledu provedbe.

85

Iako je pregovaranje o sporazumu o partnerstvu u ribarstvu i njegovim povezanim protokolima dugotrajan i složen proces, Komisija je uspješno riješila te poteškoće i, uz neke iznimke, uspjela izbjeći prekide ribolovnih aktivnosti flote EU-a. Međutim, revizijom je utvrđeno nekoliko nedostataka u načinu na koji je Komisija vodila pregovarački proces (odlomci od 17. do 25.).

86

Radi nastavka aktivnosti europske flote Komisija može, na temelju članka 9. Uredbe (EZ) br. 1006/2008, omogućiti plovilima da preko Komisije podnesu zahtjev za odobrenja za ribolov predmetnoj trećoj zemlji dok čekaju potpisivanje obnovljenog protokola. Međutim, ta mogućnost nije u skladu s drugim zakonskim uvjetom, odnosno „klauzulom o isključivosti“, stoga je njezina primjena dovela do nesporazuma između partnerske zemlje i Komisije (odlomci 22. i 23.)

87

Strategija Komisije u pogledu proširenja mreže sporazuma o partnerstvu u ribarstvu važna je za potrebe i prioritete flote EU-a. Ipak, još uvijek ima prostora za poboljšanje komplementarnosti i dosljednosti među sporazumima o partnerstvu u ribarstvu dogovorenima u istoj regiji, kako bi se maksimalno iskoristio njihov potencijal u pogledu poboljšanja upravljanja ribarstvom na regionalnoj razini (odlomci od 26. do 28.).

88

Jedan je od glavnih ciljeva sporazuma o partnerstvu u ribarstvu ribolov isključivo viška zaliha. Međutim, to je bilo vrlo teško provesti u praksi zbog nedostatka pouzdanih informacija o zalihama ribe i o izlovima domaćih ribolovnih flota ili flota drugih država kojima su partnerske zemlje omogućile pristup ribolovnim resursima (odlomci od 29. do 32.).

89

Stvarni jedinični trošak za tonu ribe često je bio veći od dogovorene jedinične cijene. Iako su pregovorima obuhvaćeni ulovi zabilježeni u okviru prijašnjih protokola, referentna tonaža dogovorena u najnovijim protokolima često je bila viša, što je dovelo do njihove nedovoljne iskorištenosti. Međutim, financijski doprinos EU-a morao je biti isplaćen u cijelosti bez obzira na iskorištene ribolovne mogućnosti. Nedovoljno iskorištavanje protokola i visoki troškovi koji iz toga proizlaze mogli su se ponekad pripisati klauzulama dogovorenima s partnerskim zemljama radi usklađivanja s njihovim nacionalnim zakonima ili radi jamčenja održivosti ribolovnih aktivnosti (odlomci od 33. do 46.).

90

Korisnost neovisnih ex post evaluacija kao pomoći u donošenju odluka u pregovaračkom procesu otežana je zbog nepotpunih informacija o stopama iskorištenosti protokola, nedostatka njihove usporedivosti te izostanka kritičke analize učinkovitosti sporazuma o partnerstvu u ribarstvu (odlomci od 48. do 53.).

1. preporuka
Pregovori o sporazumima o partnerstvu u ribarstvu

Za buduće protokole i sporazume, Komisija bi trebala:

(a)pregledati sporazume u mirovanju i razmotriti načine kojima bi se prekid ribolovnih aktivnosti koji proizlazi iz klauzule o isključivosti mogao izbjeći, a da se istovremeno poštuju načela zajedničke ribarstvene politike. Nadalje, Komisija bi trebala pojasniti i uključiti u protokole odgovarajuće odredbe kojima se jamči kontinuitet ribolovnih aktivnosti između dva protokola;

(b)definirati regionalne strategije za razvoj upravljanja ribarstvom te se pobrinuti da dogovoreni protokoli unutar iste regije budu u skladu s relevantnom regionalnom strategijom i drugim fondovima EU-a;

(c)pri pregovorima o ribolovnim mogućnostima novih protokola, uzeti u obzir stope iskorištenosti prijašnjih protokola te nastojati bolje uskladiti isplate za prava na pristup ribolovnim resursima sa stvarnim ulovima, istovremeno jamčeći da ribolovne aktivnosti ne budu ugrožene;

(d)bolje analizirati mogući učinak klauzula sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu na iskorištenost protokola, uz očuvanje uzajamnih koristi za EU i predmetne partnerske zemlje, eventualno se savjetujući s relevantnim dionicima kako bi se utvrdilo gdje su potrebne detaljnije procjene kritičnih klauzula;

(e)bolje usmjeriti ex post evaluacije u svrhu dobivanja dosljedne i usporedive analize povrata od javnog novca potrošenog u okviru protokola, kao i sveobuhvatne i kritičke analize njihove učinkovitosti za EU i predmetnu partnersku zemlju.

91

Revizijom je također zaključeno da upravljanje provedbom uvjeta za pristup ribolovnim resursima i sektorskom potporom nije dovoljno strogo.

92

Proces izdavanja odobrenja dugotrajan je i složen, a kašnjenjima se mogu zakomplicirati ili smanjiti ribolovne aktivnosti flote. Međutim, Komisija nema informacijski sustav kojim bi joj se omogućilo praćenje različitih faza procesa podnošenja zahtjeva za izdavanje odobrenja, čime joj se utvrđivanje razloga kašnjenja i prostora za poboljšanje otežava (odlomci od 55. do 60.).

93

Unatoč nedavnim inicijativama Komisije, postojali su nedostatci u upravljanju podatcima o ulovima ribe, uz nedostatak pouzdanosti, dosljednosti i potpunosti informacija (odlomci od 61. do 65.).

2. preporuka
Upravljanje uvjetima za pristup ribolovnim resursima

Komisija bi, bez odlaganja, trebala:

(a)utvrditi postupke praćenja svakoga koraka u procesu izdavanja odobrenja, uključujući vrijeme potrebno državama članicama, partnerskim zemljama i službama Komisije za utvrđivanje i praćenje nedostataka u postupku;

(b)promicati prihvaćanje elektroničkih odobrenja ili popisa ovlaštenih plovila tijekom cijelog razdoblja valjanosti odobrenja;

(c)pobrinuti se da se države članice zastave u potpunosti koriste novom bazom podataka o ulovu te da ona sadrži pouzdane podatke o ulovu koji se mogu konsolidirati, pratiti i ažurirati.

94

Planiranje mjera financiranih u okviru sektorske potpore postupno se poboljšalo. Međutim, uloga Komisije u praćenju provedbe te komponente i dalje je ograničena. Nije postojao jasan okvir, pravila prihvatljivosti i sljedivosti, niti uvjeti izvješćivanja za financirane mjere. Kao rezultat toga, utvrđeni su slučajevi u kojima su partnerske zemlje provele drugačije mjere od onih isplaniranih zajedno s Komisijom, što je dovelo do daljnjeg rizika u pogledu učinkovitosti sektorske potpore (odlomci od 66. do 76.).

95

Konačno, protokolima je omogućena obustava isplata sredstava sektorske potpore, no ne i smanjenje isplata na temelju stvarne provedbe dogovorenih mjera ili postignutih rezultata. Osim toga, uvjeti isplate sredstava sektorske potpore drugačiji su od onih za proračunske potpore ERF-a, što ponekad može rezultirati nedosljednostima (odlomci od 78. do 83.).

3. preporuka
Upravljanje sektorskom potporom

Komisija bi, bez odlaganja, trebala:

(a)za nove protokole, predložiti uvođenje uvjeta prihvatljivosti za procjenu mjera razmatranih za financiranje u okviru sektorske potpore (ostali uvjeti mogli bi biti povezani sa sljedivošću, odabirom, izvješćivanjem i mjerenjem uspješnosti te pravima na kontrolu za Komisiju);

(b)zajamčiti učinkovitu koordinaciju u pogledu sektorske potpore sporazuma o partnerstvu u ribarstvu s drugim razvojnim partnerima koji djeluju u sektoru ribarstva;

(c)pobrinuti se da isplate sektorske potpore budu u skladu s drugim isplatama proračunske potpore te da se temelje na rezultatima koje su partnerske zemlje ostvarile u provedbi matrice zajednički dogovorenih mjera.

I. revizijsko vijeće, kojim predsjeda član Revizorskog suda gospodin Augustyn KUBIK, usvojilo je ovo izvješće na sastanku održanom u Luxembourgu 15. srpnja 2015.

Za Revizorski sud

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
Predsjednik

Prilozi

Prilog I.

Sporazumi o partnerstvu u ribarstvu: dodatne informacije o pregovorima i njihovoj provedbi

Uvod

01

Pri sastavljanju sporazuma o partnerstvu u ribarstvu, EU i njegove partnerske zemlje pregovaraju o sporazumu i njegovim provedbenim protokolima. Tim se sporazumom jamči okvir za dugoročnu suradnju u ribarstvu, uključujući opća načela i standarde kojima se upravlja pristupom plovila EU-a vodama u nadležnosti partnerskih zemalja. Protokolima se utvrđuju detaljni uvjeti u pogledu, primjerice, ribolovnih mogućnosti i vrsta, financijskog doprinosa (i za pristup ribolovnim resursima i za sektorsku potporu), razine naknada koju brodovlasnici moraju platiti, broja i veličine plovila ovlaštenih za ribolov te posebnih područja u kojima im je ribolov dopušten.

Odgovornosti

02

Sporazumima o partnerstvu u ribarstvu centralno upravlja Komisija na temelju mehanizama izravnog upravljanja. Vijeće daje mandat Komisiji, koju predstavlja GU za pomorstvo i ribarstvo, da otvori pregovore u ime EU-a za svaki novi sporazum ili obnovu protokola. Od Ugovora iz Lisabona sporazume i protokole sklapa Vijeće uz suglasnost Europskog parlamenta. Kada je sporazum na snazi, o protokolima se najčešće pregovara svakih tri do šest godina, kako je dogovoreno s partnerskom zemljom.

03

Svakodnevno upravljanje sporazumima o partnerstvu u ribarstvu odgovornost je središnjih ureda GU-a za pomorstvo i ribarstvo i šestero atašea za ribarstvo odgovornih za praćenje i redovitu komunikaciju s partnerskim zemljama.

04

Partnerske zemlje odgovorne su za promatranje i jačanje mjera očuvanja i upravljanja te za uspostavljanje učinkovitih mehanizama za praćenje i provjeru aktivnosti ribarskih plovila. S druge strane, EU i države članice zastave¹ odgovorni su za provedbu učinkovite kontrole nad svojim plovilima te se moraju pobrinuti da ona ispunjavaju sve svoje obveze, posebno one u pogledu prikupljanja podataka o ulovu i podataka sustava za praćenje plovila.

Pregovori o sporazumima o partnerstvu u ribarstvu

05

Pregovarački proces sastoji se od različitih faza, no kako bi se zajamčio kontinuitet aktivnosti flote, Komisija mora započeti pregovarački proces o novom protokolu najkasnije oko godinu dana prije isteka postojećeg. Nakon inicijative Komisije od Vijeća se dobiva mandat, a zatim između Komisije i partnerske zemlje nastupa jedan krug pregovora ili više njih. Na kraju tih pregovora Komisija i predmetna partnerska zemlja parafiraju sporazum koji potom odobrava i potpisuje Vijeće i partnerska zemlja. Protokol se zatim može privremeno primijeniti, ako se stranke slažu, prije njegove ratifikacije. Protokol ratificira partnerska zemlja, a Europski parlament daje svoju suglasnost za zaključenje protokola, koji zatim stupa na snagu.

Odobrenja za ribolov

06

Uredbom o odobrenju ribolova (EZ) br. 1006/2008 od Komisije se traži da čuva bazu podataka o odobrenjima koju redovito ažuriraju države članice, odgovorne za provjeru prihvatljivosti zahtjeva za izdavanje odobrenja koje su podnijeli operateri. Ti se zahtjevi dalje prosljeđuju Komisiji na provjeru. Komisija preko delegacije zahtjeve šalje partnerskim zemljama. Kada je partnerska zemlja izdala odobrenje, izvorni se dokument šalje natrag operateru preko delegacije, Komisije i država članica.

Zajednički odbori

07

Sporazumima se predviđa uspostavljanje zajedničkog odbora za praćenje primjene svakog sporazuma o partnerstvu u ribarstvu. Svaki zajednički odbor sastavljen je od predstavnika Komisije i predmetne partnerske zemlje te je odgovoran za praćenje učinkovitosti sporazuma o partnerstvu u ribarstvu, njegovo tumačenje i primjenu, utvrđivanje godišnjeg i višegodišnjeg programa za sektorsku potporu i ocjenu njihove provedbe, suradnju u pitanjima od zajedničkog interesa u vezi s ribarstvom, te djeluje kao forum za sporazumno rješavanje bilo kakvih sporova u pogledu tumačenja ili primjene sporazuma o partnerstvu u ribarstvu i ponovno procjenjuje, ako je potrebno, razine ribolovnih mogućnosti, a onda i financijskog doprinosa.

Ataše za ribarstvo

08

Ataše za ribarstvo predstavlja GU za pomorstvo i ribarstvo u partnerskim zemljama te ima izravnu ulogu u praćenju provedbe protokola. Ataše za ribarstvo pomaže u pripremi pregovora i sastanaka zajedničkog odbora, održava kontakte s nacionalnim vlastima, provjerava jesu li odredbe protokola i sektorska potpora pravilno provedene, redovito izvješćuje GU za pomorstvo i ribarstvo, analizira dokumente i sudjeluje na znanstvenim sastancima regionalnih organizacija za upravljanje ribarstvom, prati razvoj pitanja povezanih s politikom GU-a za pomorstvo i ribarstvo na međunarodnoj razini, prati aktivnosti ostalih partnera u sektoru ribarstva i priprema ažuriranu projektnu dokumentaciju za sve projekte koje financira EU.

09

GU za pomorstvo i ribarstvo trenutačno ima šest atašea za ribarstvo, jednog u regiji Indijskog oceana², četiri u regiji zapadne Afrike (središnjeg Atlantika)³ i jednog odgovornog za regiju Tihog oceana, posebno Kiribatija.

Praćenje koje provode države članice

10

Države članice prate aktivnosti svojih flota i zakonitost tih aktivnosti preko svojih centara za praćenje ribolova. One prate i ulove svojih flota s pomoću elektroničkog sustava za bilježenje i izvješćivanje. Te podatke o ulovu, zajedno s informacijama o ribolovnom području dobivenima s pomoću sustava za praćenje plovila, države članice šalju Komisiji. U slučaju protokola o tuni, znanstveni instituti država članica potvrđuju godišnje ulove nakon završetka godine u skladu s vlastitim znanstvenim postupcima. Godišnji konsolidirani ulovi upotrebljavaju se za završno izvješće o naknadama dogovorenima s partnerskim zemljama, za rasprave o iskorištenosti sporazuma o partnerstvu u ribarstvu s partnerskim zemljama te za isplate ako je referentna tonaža prekoračena, u skladu s uvjetima protokola. Potvrđeni godišnji ulovi šalju se i relevantnoj regionalnoj organizaciji za upravljanje ribarstvom, u svrhu ispunjavanja uvjeta EU-a o izvješćivanju.

Prilog II.

Sporazumi o partnerstvu u ribarstvu na snazi za 2015.

Država
Vrsta
Razdoblje
Ukupan doprinos EU-a (u eurima)
Sektorska potpora
(u eurima)
Prava na pristup ribolovnim resursima (u eurima)
Referentna tonaža

Kabo Verde¹
Tuna
Privremena primjena od 23. 12. 2014. do 22. 12. 2018.
525 000
262 500
262 500
5000 i broj plovila

Komori
Tuna
1. 1. 2014. – 1. 1. 2017.
600 000
300 000
300 000
6 000

Côte d’Ivoire
Tuna
1. 7. 2013. – 30. 6. 2018.
680 000
257 500
422 500
6 500

Gabon
Tuna
24. 7. 2013. – 23. 7. 2016.
1 350 000
450 000
900 000
20 000

Grenland
Mješoviti sporazum
1. 1. 2013. – 31. 12. 2015.
17 847 244
2 743 041
15 104 203
Bakalar 2200 Pelagijska škarpina 3000 Pridnena škarpina 2000 Grenlandska ploča – zapad 2500 Grenlandska ploča – istok 4315 Kozice – zapad 3400 Kozice – istok 7500 Veliki romb – zapad 200 Veliki romb – istok 200 Kapelin 60 000 Snježna rakovica 250 Grenadir – zapad 100 Grenadir – istok 100

Gvineja Bisau
Mješoviti sporazum
24. 11. 2014. – 23. 11. 2017.
9 200 000
3 000 000
6 200 000
Škamp, pridnene vrste, glavonošci i tuna
Nema referentne tonaže. Broj plovila i ukupni ribolovni kapacitet

Kiribati
Tuna
16. 9. 2012. – 15. 9. 2015.
1 325 000
350 000
975 000
15 000

Madagaskar
Tuna
1. 1. 2015. – 31. 12. 2018.
1 566 250
700 000
866 250
15 750

Mauricijus
Tuna
28. 1. 2014. – 27. 1. 2017.
660 000
302 500
357 500
5 500

Maroko
Mješoviti sporazum
15. 7. 2014. – 14. 7. 2018.
30 000 000
14 000 000
16 000 000
Pelagične vrste, pridnene vrste i tuna
80 000 pelagičnih vrsta. Za ostale: nema referentne tonaže. Broj plovila i ukupni ribolovni kapacitet

Mozambik
Tuna
1. 2. 2012. – 31. 1. 2015.
980 000
460 000
520 000
8 000

Sveti Toma i Prinsipe
Tuna
23. 5. 2014. – 22. 5. 2018.
710 000
325 000
385 000
7 000

Senegal¹
Tuna
20. 11. 2014. – 19. 11. 2019.
1 738 000
750 000
988 000
14 000

Sejšeli¹
Tuna
18. 1. 2014. – 17. 1. 2020.
5 116 666
2 533 333
2 583 333
50 000

Ukupna godišnja plaćanja

72 298 160
26 433 874
45 864 286

Posljednji protokoli sa zemljama s kojima su pregovori kasnili

Mauritanija²
Mješoviti sporazum
16. 12. 2012. – 15. 12. 2014.
70 000 000
3 000 000
67 000 000
Rakovi 5000 (kvota) Senegalski oslić 4000 (kvota) Pridnene vrste osim senegalskog oslića, alatima koji nisu koće 2500 (kvota) Tunolovci s hladnjačom 5000 Plovila za ribolov tuna s ribarskim štapovima i plovila s površinskim parangalima 10 000 Koćarice-hladnjače za pelagični ribolov 285 000 (kvota) Ribolov rakova 200 (kvota) Plovila za pelagični ribolov bez hladnjače 15 000 (kvota)

Mozambik
Tuna
1. 2. 2012. – 31. 1. 2015.
980 000
460 000
520 000
8 000

1 Financijski doprinos za prava na pristup ribolovnim resursima izračunan je kao prosjek godišnjih plaćanja.

2 Pregovori između Europske komisije i Mauritanije s ciljem utvrđivanja novog protokola uspješno su završeni 10. srpnja 2015. Vrijednost tog četverogodišnjeg protokola iznosi 59,125 milijuna eura godišnje te ga još treba odobriti Vijeće, uz suglasnost Europskog parlamenta.

Izvor: internetske stranice GU-a za pomorstvo i ribarstvo i Uredba.

Prilog III.

Sporazumi o partnerstvu u ribarstvu

Izvor: karta na temelju Flandrijskog pomorskog instituta, 2015. MarineRegions.org. Internetske stranice http://www.marineregions.org, posjećene 20. 4. 2015.

1Država zastave jest država u kojoj je plovilo registrirano.

2Taj ataše za ribarstvo radi u delegaciji na Mauricijusu i odgovoran je za pet sporazuma u Indijskom oceanu (Komori, Mozambik, Mauricijus, Madagaskar i Sejšeli).

3Prvi je odgovoran za Kabo Verde, Côte d’Ivoire, Senegal i Gvineju-Bisau, drugi za Svetog Tomu i Prinsipe te Gabon, treći za Mauritaniju i četvrti za Maroko.

Odgovori Komisije

Sažetak

I

Sporazumi o partnerstvu u održivom ribarstvu u okviru nedavne reforme ZRP-a prije svega su alat za poboljšanje upravljanja ribarstvom u isključivim gospodarskim pojasevima obalnih partnerskih zemalja na temelju istih načela koja se primjenjuju u EU-u. Cilj tih sporazuma je osigurati održivo iskorištavanje resursa uz istovremeno podupiranje kapaciteta naših partnera da razviju svoj sektor ribarstva.

Sporazumi su utemeljeni na najboljim dostupnim znanstvenim savjetima, u potpunosti su transparentni i nediskriminirajući. Ta su načela ugrađena u protokole uz sporazume o partnerstvu u ribarstvu koji su nedavno dogovoreni. Protokoli su dogovoreni u cilju ostvarenja najviše vrijednosti za novac plaćen za pristup ribolovnim područjima partnerâ i pružanje sektorske potpore.

Odgovori na točke III i IV

Dogovaranje protokolâ uz sporazume o partnerstvu u ribarstvu ovisi o brojnim čimbenicima, od kojih su mnogi izvan kontrole Komisije. Postoje pravila koja se moraju slijediti, a koja uključuju druge institucije EU-a, odnosno Vijeće i Parlament. Ukupno vrijeme pregovaračkog postupka izrazito ovisi i o unutarnjim postupcima donošenja sporazuma u partnerskim trećim zemljama.

Kada je dolazilo do prekida, oni su u načelu bili kratki i nisu utjecali na ribolovne aktivnosti flote EU-a.

V

Taj prijelazni režim temelji se na članku 9. Uredbe o odobravanju ribolovnih aktivnosti (EZ) br. 1006/2008 kojim se osigurava nastavak ribolovnih aktivnosti tijekom ograničenog vremenskog razdoblja od šest mjeseci u situaciji kada su EU i njegova partnerska zemlja postigli sporazum oko protokola, ali protokol se još uvijek ne primjenjuje privremeno. Takve prijelazne dozvole koje na zahtjev Komisije partnerska zemlja dodjeljuje na strogo dobrovoljnoj osnovi trebalo bi i dalje smatrati dozvolama koje su dodijeljene u okviru glavnog sporazuma (iako nema protokola) te prema tome ne bi trebalo smatrati da su u suprotnosti s klauzulom o isključivosti (za razliku od u potpunosti „privatnih dozvola“ kako je Sud objasnio u predmetu C-565/13).

VI

Tim se konceptom, ondje gdje je to primjenjivo, podrazumijeva da su ciljevi upravljanja, mjere upravljanja i ključevi podjele koje je obalna zemlje donijela za različite dionike jasno utvrđeni i dobro poznati, kako je slučaj u mješovitim sporazumima s Grenlandom, Marokom, Mauritanijom i Gvinejom Bisau.

U pogledu sporazuma o tuni ribolovne mogućnosti utvrđuju se na temelju ciljeva i mjera upravljanja koje donose odgovarajuće regionalne organizacije za upravljanje ribarstvom kojima su dodijeljene ovlasti da obavljaju te zadaće na regionalnoj osnovi, te na temelju znanstvenog rada i savjeta regionalnih organizacija za upravljanje ribarstvom.

VII

Komisija uzima u obzir razinu iskorištavanja ribolovnih mogućnosti u prošlosti, vanjske čimbenike koji mogu utjecati na iskorištavanje ribolovnih mogućnosti ovisno o dostupnosti i promjenjivosti ulova.

Referentne razine ulova utvrđene u protokolima uz „sporazume o partnerstvu u ribarstvu u pogledu tune“ – a to nisu ograničenja ulova – temelje se na prethodno prijavljenim ulovima ribarskih flota EU-a. Referentna tonaža dogovorena u odnosnim protokolima, što je ključni preduvjet za naše partnere, pravni je temelj za isplatu doprinosa EU-a za pristup ribolovnim resursima. Međutim, takvim se referentnim razinama ulova u obzir treba uzeti i velika promjenjivost ulova u različitim područjima tijekom različitih godina zbog promjenjive raspodjele i zastupljenosti visokomigratornih vrsta tijekom svake godine.

U pogledu veze između mogućeg nedovoljnog iskorištavanja ribolovnih mogućnosti i provedbe strožih tehničkih mjera za očuvanje, potrebno je podsjetiti da su se oko takvih tehničkih mjera za očuvanje dogovorile obje strane kako bi osigurale održivo iskorištavanje različitih stokova, kako bi se smanjio utjecaj ribolovnih aktivnosti na morske ekosustave i kako bi se izbjegli sukobi između stranih industrijskih flota i domaćih ribara obrtnika obalnih zemalja.

Tehničke mjere za očuvanje u brojnim su slučajevima ugrađene u nacionalno zakonodavstvo partnerskih zemalja pa prema tome nisu predmet pregovora. Mora ih se ugraditi u sporazume o partnerstvu u održivom ribarstvu.

Načelom plaćanja unaprijed doprinosa za pristup ribolovnim resursima od strane EU-a, partnerskim zemljama osigurava se stabilan prihod, što sporazume o partnerstvu u održivom ribarstvu čini privlačnim alatima upravljanja.

VIII

Komisija je bila svjesna problema u pogledu usporedivosti metodologija koje su primijenili neovisni savjetnici u provedbi evaluacija. Nakon unutarnje revizije i na temelju smjernica donesenih tijekom te revizije, Komisija je utvrdila zajednički obrazac za mandate u pogledu evaluacija koje će se provoditi u kontekstu sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu. Dogovorena je jedinstvena i zajednička metodologija povezana s ocjenom gospodarskih učinaka sporazuma o partnerstvu u ribarstvu koja se provodi od početka 2015.

IX

Komisija je tijekom proteklih godina preoblikovala svoje informatičke alate te je početkom 2013. pokrenula takozvani „projekt IT dozvola“ kojima će se digitalno bilježiti prijenos i praćenje odobrenja. Postojeći informatički alati omogućuju Komisiji da bolje upravlja postupcima povezanima sa zahtjevima za izdavanje odobrenja za ribolov te isporukama tih odobrenja, od uvođenja ukupne potražnje od strane države članice do isporuke odobrenja od strane treće zemlje.

X

Komisija od 2011. razvija nove postupke predaje podataka i nove baze podataka, osobito takozvano „Skladište podataka“ kako bi omogućila bolje i ispravnije praćenje svih ulova ribarskih plovila EU-a. Taj je sustav bio dostupan krajem 2013., a tijekom 2014. koristio se sve više, ovisno o kapacitetu država članica da ga provedu. Kada se utvrde konkretni problemi, o njima se raspravlja s državama članicama.

XI

U smjernicama za praćenje provedbe sektorske potpore koje su službe Komisije utvrdile 2013. i ažurirale 2014. utvrđena su načela za definiranje i praćenje sektorske potpore te specifična pravila u pogledu zahtjeva povezanih s izvješćivanjem. Time se omogućavaju prilagodbe programa o kojima će se dogovoriti Zajednički odbor.

Te su smjernice u novijim protokolima upotpunjene uvođenjem posebnih odredaba povezanih s provedbom i praćenjem sektorske potpore.

U njima se, između ostalog, zahtijeva razvoj matrice aktivnosti i dogovor oko matrice aktivnosti koje će se financirati iz sektorske potpore, u kojoj se jasno definiraju aktivnosti koje će se podupirati, ciljevi i postignuti rezultati.

Matricu redovito preispituje zajednički odbor, a nadzire ataše za ribarstvo kako bi se osiguralo da se program matrice poštuje.

XII

Nakon uvođenja nove zajedničke ribarstvene politike koja je donesena 2013., uključujući odvajanje isplata sektorske potpore i onih u pogledu prava na pristup ribolovnim resursima, te uvjeta koji su s njima povezani, isplate sektorske potpore sada su izravno povezane s postignutim rezultatima i iskorištavanjem sektorske potpore.

Sektorska potpora koja se pruža u okviru sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu pruža se na temelju ograničenog broja specifičnih mjera koje predlaže partnerska zemlja, a ne na sustavnom pristupu kao potpora iz Europskog razvojnog fonda iz kojeg se, između ostalog, pruža proračunska potpora. Osim toga, sektorska potpora je u načelu mnogo manja od one koja se pruža iz ERF-a.

Predviđene su odredbe za reviziju sektorske potpore u zajedničkom odboru za slučajeve u kojima partnerske zemlje uz odgovarajuće objašnjenje zatraže preraspodjelu sredstava u okviru programa, ili, ako je to potrebno, obustavu sektorskih plaćanja do trenutka postizanja zadovoljavajuće provedbe sektorske potpore.

XIII (a)

Komisija prihvaća ovu preporuku.

XIII (b)

Komisija prihvaća ovu preporuku i započela je s njezinom provedbom.

XIII (c)

Komisija može prihvatiti ovu preporuku, čija provedba ovisi o pregovorima i dogovoru između EU-a i predmetne treće zemlje.

XIII (d)

Komisija može prihvatiti ovu preporuku i već je započela postupak savjetovanja s dionicima.

XIII (e)

Komisija prihvaća ovu preporuku.

Nova metodologija predstavljena je Komisiji u prosincu 2014., a prihvaćena je u siječnju 2015. Njome će se osigurati zajednička osnova za provedbu procjene gospodarskih učinaka protokola, koja će se provoditi prije budućih pregovora. Kada se ta metodologija bude sustavno primjenjivala, u potpunosti će biti u skladu s preporukama Suda.

XIII (f)

Komisija prihvaća ovu preporuku i smatra da već poduzima neophodne korake kako bi ispravila tu situaciju.

Komisija je tijekom proteklih godina preoblikovala svoje informatičke alate te je pokrenula takozvani „projekt IT dozvola“ kojima će se digitalno bilježiti prijenos i praćenje odobrenja.

XIII (g)

Komisija prihvaća ovu preporuku i smatra da već poduzima neophodne korake kako bi ispravila tu situaciju.

Tijekom pregovora o obnovi protokola, Komisija aktivno promiče uporabu elektroničkih dozvola za plovila EU-a.

XIII (h)

Komisija prihvaća ovu preporuku i smatra da već poduzima neophodne korake kako bi ispravila tu situaciju.

Komisija je u stalnom kontaktu s državama članicama kako bi riješila sva tehnička pitanja.

XIII (i)

Komisija prihvaća ovu preporuku i smatra da ju je dijelom provela s obzirom na to da je utvrdila konkretne smjernice za upravljanje i praćenje sektorske potpore, a ovisno o pregovorima s partnerskim zemljama Komisija će poduzeti neophodne korake radi potpune provedbe.

XIII (j)

Komisija prihvaća ovu preporuku i smatra da je dijelom već provedena.

U novom ZRP-u načelo „usklađenosti s drugim politikama Unije“ postalo je jedno od načela dobrog upravljanja (članak 3. točka (h) Uredbe (EU) br. 1380/2013). Na temelju toga aspekti ribarstva sve se više uključuju u razvojnu politiku.

XIII (k)

Komisija prihvaća ovu preporuku i smatra da se dijelom već provodi.

Isplate se razmatraju jednom godišnje u kontekstu zajedničkog odbora svakog pojedinačnog sporazuma o partnerstvu u ribarstvu. Ako se u okviru zajedničkog odbora smatra da nije bilo odgovarajućeg iskorištavanja osiguranih sredstava i ako se o tome postigne dogovor, može doći do obustave isplate doprinosa za sektorsku potporu za iduće godine.

Opažanja

21

U slučaju Mauritanije, nije došlo do prekida ribolovnih aktivnosti između protokola za razdoblje 2008. – 2012. i protokola za razdoblje 2013. – 2014.

22

U skladu s člankom 9. Uredbe o odobravanju ribolovnih aktivnosti vlasti Mauritanije prihvatile su izdati dozvole za zahtjeve koji su im poslani. Da su brodovlasnici iz EU-a zatražili da im se izdaju dozvole za druge kategorije ribarstva, te bi im dozvole možda bile izdane za te druge kategorije ribarstva. Međutim, u tom trenutku nije bio primljen niti jedan zahtjev brodovlasnika.

23

Rješenje do kojeg se došlo tijekom pregovora s Mauritanijom u srpnju 2014. kompromis je u pogledu pitanja datuma isteka, a prihvatila ga je Komisija uz pristanak dotičnih država članica.

24

Mogućnost plaćanja naknade za prekid ribolovnih aktivnosti proizlazi iz Uredbe o Europskom fondu za ribarstvo. Ti iznosi naknada već su predviđeni u proračunu EU-a pa prema tome ne bi bilo dodatnih izdataka za EU.

28

U novom ZRP-u načelo „usklađenosti s drugim politikama Unije“ postalo je jedno od načela dobrog upravljanja (članak 3. točka (h) Uredbe (EU) br. 1380/2013).

Pojačanom suradnjom s GU DEVCO, kako na razini višeg rukovodstva tako i na provedbenoj razini, osigurat će se učinkovito iskorištavanje financijske potpore koju pružaju EU, kroz sporazume o partnerstvu u održivom ribarstvu ili kroz ERF, te drugi donatori.

Sektorska potpora EU-a pruža se, između ostalog, za pomoć u poboljšanju upravljanja na nacionalnoj razini, dok su sredstva koja se na regionalnoj razini dodjeljuju Komisiji za Indijski ocean iz ERF-a usmjerena na daljnji razvoj regionalne suradnje. Ataše za ribarstvo u delegaciji EU-a in situ u svojim redovitim kontaktima s Komisijom za Indijski ocean također pridonosi tome da se osigura usklađenost mjera koje se financiraju.

31

S pomoću sporazuma o partnerstvu u ribarstvu, a osobito s pomoću sektorske potpore, EU nastoji ojačati i proces znanstvene suradnje u pogledu ocjena stokova, ribarstva i mjera upravljanja između znanstvenika EU-a i znanstvenika partnerskih zemalja kroz Zajedničke znanstvene odbore u okviru mješovitih sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu te podupire i sudjelovanje znanstvenika i upravitelja partnerskih zemalja na sastancima regionalnih organizacija za upravljanje ribarstvom u kontekstu sporazumâ o partnerstvu u održivom ribarstvu u pogledu tuna.

U pogledu sporazuma o tuni, protokolima bi trebala biti dodijeljena prava pristupa ribolovnim resursima samo ako su u skladu s načelima upravljanja UNCLOS-a. Komisija bi se stoga trebala pobrinuti da sporazumi o partnerstvu u ribarstvu odražavaju odluke i preporuke regionalnih organizacija za upravljanje ribarstvom u pogledu stanja ribljih stokova.

U pogledu mješovitih sporazuma, Zajednički znanstveni odbor redovito revidira sve relevantne i dostupne informacije o ulovima, ribolovnom naporu i statusu stoka u oblicima ribolova povezanim s odnosnim protokolima uz sporazume o partnerstvu u održivom ribarstvu.

U skladu s člankom 61. UNCLOS-a, čak i kada obalna zemlja utvrđuje viškove, EU i država zastave isto su tako odgovorni da ne dođe do prekomjernog izlovljavanja. Iz tog razloga, cilj EU-a je ostvariti punu transparentnost u pogledu ribolovnih mogućnosti i ciljeva upravljanja. Međutim, koncept viška ne znači da se mora donijeti okvir upravljanja koji se temelji na ograničenjima ulova. Stope ribolovne smrtnosti doista se mogu ograničiti kroz druge vrste mjera, poput ograničenja kapaciteta, ograničenja ribolovnih napora itd.

32

Ribolovna smrtnost ograničena je ograničenjima kapaciteta koja su utvrđena na temelju planova razvoja flote strana u Komisiji za tunu u Indijskom oceanu (IOTC), a razine kapaciteta koje se odnose na EU poštuju se u protokolima.

Odgovor na točke 33 i 34

U svim nedavnim pregovorima, načela dobrog financijskog upravljanja i ostvarenja vrijednosti za uloženi novac igrala su važnu ulogu u razvoju pregovora. To je vidljivo u restrukturiranju financijske komponente uslijed čega je došlo do toga da je industrija od EU-a preuzela veći dio financijskog tereta u pogledu isplata za pristup ribolovnim resursima.

39

Informacije iz evaluacije isto tako pokazuju da je izravna dodana vrijednost za sve korisnike tek neznatno smanjena u protokolu za razdoblje 2013. – 2014. u usporedbi s prethodnim protokolima (od 0,86 na 0,8) uz uravnoteženje koristi iz dodane vrijednosti u korist Mauritanije.

To bi isto tako trebalo biti uvjetovano činjenicom da je evaluacijom obuhvaćeno razdoblje od samo 11 mjeseci od ukupnog trajanja protokola od dvije godine, a obuhvaćeno razdoblje preklapalo se s razdobljem slabe iskorištenosti. Osim toga, u obzir bi trebalo uzeti i veliku promjenjivost tržišnih cijena malih pelagičnih vrsta, što je očito utjecalo na procjene dodane vrijednosti. Iz tih razloga zaključke evaluacije trebalo bi razmatrati s oprezom.

40

Pregovori s Mauritanijom u pogledu sljedećeg protokola iz tog su razloga obustavljeni.

41

Tijekom pregovora s Mozambikom o novom protokolu, države članice prihvatile su te tehničke uvjete imajući u vidu činjenicu da je Komisija čak dobila izuzeće od nacionalnog zakonodavstva (1/3 flote koja je trebala proći inspekcije umjesto čitave flote) radi što boljeg iskorištavanja protokola.

46

Sporazumi o partnerstvu u održivom ribarstvu i proračunska potpora ERF-a razlikuju se po svojoj prirodi te se stoga o njima pregovara odvojeno. Kalendar pregovora za potporu iz ERF-a i kalendar pregovora za potporu u okviru sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu doista se rijetko preklapaju. Programiranje ERF-a razmatra se svakih 7 godina dok sporazumi o partnerstvu u održivom ribarstvu prosječno traju 3 – 4 godine.

Komisija prema tome smatra da to ne utječe na njezin položaj tijekom pregovora o sporazumima o partnerstvu u održivom ribarstvu.

U načelu, pristupi u pogledu naših partnerskih zemalja usklađeni su i dosljedni.

49

Komisija se oslanja na podatke koje su dostavile države članice kako se zahtijeva u zakonodavstvu EU-a. Moguće nepodudarnosti riješit će se s pomoću novog centraliziranog sustava izvješćivanja o ulovu koji omogućuje stalno praćenje. Poboljšat će se dostupnost podataka tako što će se stalno uspoređivati prijavljeni ulovi s utvrđenim referentnim tonažama iz protokola.

50

Protokoli prije reforme ZRP-a trajali su kratko kako bi se omogućio prijelaz na provedbu novog ZRP-a. Sada kada je stupio na snagu, nastojat će se dogovarati protokoli s duljim trajanjem, u prosjeku od 4 do 5 godina.

52

S obzirom na to da se ciljevima ZRP-a u pogledu sporazuma o partnerstvu u ribarstvu ne predviđa njihov učinak na regije EU-a niti na opskrbu tržišta EU-a ribom, ne bi se očekivala evaluacija tih aspekata.

Početkom 2015. savjetnici koje je Komisija angažirala da provedu evaluacije razvili su i sa službama Komisije dogovorili zajedničku, homogenu metodu za procjenu gospodarskih učinaka u kontekstu sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu.

57

U postupku provjere koju provodi Komisija u potpunosti se poštuju odredbe primjenjivog protokola.

Komisija trenutačno razvija novi sustav kojim će se digitalno bilježiti prijenos i praćenje odobrenja (projekt LICENCE) i omogućiti Komisiji da bolje upravlja dijelovima postupaka koji se odnose na zahtjeve za izdavanje odobrenja za ribolov te isporuke tih odobrenja, od uvođenja ukupne potražnje od strane države članice do isporuke odobrenja od strane treće zemlje.

58

Oblik prijenosa zahtjevâ za odobrenje uvelike ovisi o specifičnim odredbama nacionalnog zakonodavstva partnerskih zemalja kao i o njihovim ljudskim i administrativnim kapacitetima.

59

U pogledu Mauritanije, delegacija EU-a pomno prati postupak izdavanja odobrenja i u stalnom je kontaktu s nadležnim službama Mauritanije kako bi osigurala da se kašnjenja svedu na najmanju mjeru. Osim toga, proces je olakšan time što postoje agenti koji pred lokalnim tijelima predstavljaju brodovlasnike.

60

Aktualni informatički sustav Komisiji omogućuje samo praćenje potpunih zahtjeva za izdavanje odobrenja za ribolov kada ih pošalje relevantna država zastave. Cilj projekta koji je pokrenut 2013. radi poboljšanja postupka, pod nazivom „projekt IT dozvola“, omogućit će bolje praćenje postupaka povezanih sa zahtjevima za izdavanje odobrenja za ribolov i njihovim isporukama. U međuvremenu, Komisija trenutačno preispituje sve svoje unutarnje postupke.

62

Poštuju se odredbe u pogledu izvješćivanja iz mjerodavnog zakonodavstva EU-a, a Komisija održava odgovarajuće evidencije. Osim toga, u postupku je razvijanja neophodnih alata za stvaranje baze podataka o ulovu.

63

Komisija od 2011. razvija nove postupke predaje podataka i nove baze podataka, osobito takozvano „Skladište podataka“ kako bi omogućila bolje i ispravnije praćenje svih ulova ribarskih plovila EU-a. Taj je sustav bio dostupan krajem 2013., a tijekom 2014. koristio se sve više, ovisno o kapacitetu država članica da ga provedu. Kada se utvrde konkretni problemi, o njima se raspravlja s državama članicama.

65

Komisija je već prepoznala problem i trenutačno radi s državama članicama, institutima EU-a u području ribarstva i trećim zemljama kako bi postigli dogovor o jedinstvenim zajedničkim metodologijama za procjenu ulova ostvarenih u vodama obuhvaćenim sporazumima o partnerstvu u ribarstvu.

Međutim, iako je mogao postojati potencijalni rizik od dodatnih troškova za EU, to nije bio slučaj za Indijski ocean gdje ulovi nisu prelazili referentnu tonažu u nijednom od sporazuma nad kojima je Sud proveo reviziju, osim za Madagaskar u 2005. i 2007.

68

Vidjeti odgovor na točku XI. Sažetka.

69

Kada je to moguće u zemljama u kojima djeluje nekoliko donatora, EU organizira koordinacijske sastanke s drugim sudionicima u razvoju (usp. Mauritaniju i u novije vrijeme Mozambik). Ataše za ribarstvo sudjeluje na koordinacijskim sastancima. Postoji aktivna veza između različitih odjela delegacije uključenih u razvojnu suradnju.

Odabir prioriteta EU-a vidljiv je na koordinacijskim sastancima s drugim donatorima.

70

Delegacija u Mozambiku sudjeluje na sektorskim koordinacijskim sastancima donatora koje organizira Ministarstvo, a delegacija je predstavljena kao najveći donator u sektoru. Osim toga, tijela nadležna za ribarstvo pripremaju plan aktivnosti u skladu s nacionalnim pravilima i povezan s transparentnosti aktivnosti koje financiraju različiti donatori i EU. Komisija smatra da ne postoji rizik od dvostrukog financiranja.

72

Vidjeti i odgovor na točku XI. Sažetka.

73

Komisija nastoji postići da se doprinos sektorske potpore jasno navede u nacionalnom proračunu, ali to ovisi o nacionalnom financijskom zakonodavstvu partnerskih zemalja.

Stajalište je Komisije da je pružena sektorska potpora sljediva u odnosnim matricama partnerskih zemalja.

Komisija mora u obzir uzeti i činjenicu da se na mjere koje su partnerske zemlje poduzele kako bi provele odnosnu matricu u pogledu provedbe sektorske potpore obično primjenjuju relevantna nacionalna pravila o javnim natječajima i nabavi.

74

Zajednički odbori u okviru protokola prate provedbu sektorske potpore uključujući, prema potrebi, isplativost.

U pogledu Mozambika, osim redovitih praćenja u okviru zajedničkog odbora, tek treba provesti konačnu ocjenu provedbe sektorske potpore pružene u okviru protokola za razdoblje 2012. – 2014. Mozambik je trenutačno u procesu pripremanja dokumentacije za tu ocjenu, a organizirat će se zajednički odbor kako bi preispitao napredak.

75

Vidjeti odgovor na točku XII. Sažetka.

U pogledu Mauritanije, na razinu iskorištenosti utjecao je težak politički kontekst na početku razdoblja 2008. – 2012. Osim toga, sektorska potpora u protokolu za razdoblje 2013. – 2014. smanjena je na 3 milijuna eura godišnje na izričit zahtjev mauritanijskih tijela: to nije bio prvotni cilj Komisije niti izravni odgovor na manjak transparentnosti od strane mauritanijskog partnera.

Sposobnost iskorištavanja sredstava pomno se prati na svakom sastanku zajedničkog odbora na kojima se sustavno ocjenjuje i komentira stopa iskorištavanja sredstava, pri čemu su Sejšeli i Mozambik ostvarili znatna poboljšanja u odnosu na prethodne protokole.

76

Iskorištavanje sredstava sektorske potpore koja je pružena partnerskim zemljama utvrđuje se od slučaja do slučaja, na temelju toga kako se partnerska zemlja želi koristiti tom potporom s obzirom na razvoj svoje nacionalne ribarstvene politike.

Okvir 2. – Madagaskar

Sredstva EU-a zamjenjiva su na razini javnog proračuna kao i bilo koji drugi vladin izvor prihoda.

Okvir 2. – Mauritanija

Iznos od 25 milijuna eura nepotrošenih sredstava sektorske potpore rezultat je zajedničke revizije. U ožujku 2013. Mauritanija je poslala izvješće EU-u u kojem je navela da je tog datuma iznos preostalih sredstava bio 13 milijuna eura. Ali ta brojka nije zajednički priznata s obzirom na to da Mauritanija nije u potpunosti opravdala temelj svojeg izračuna.

Okvir 2. – Mozambik

Na svojem sastanku u lipnju 2012. zajednički odbor dogovorio se o ex post izmjeni programa kako je navedeno u prilozima uz izvješće jer su dodatni infrastrukturni projekti, koji su bili predviđeni u ukupnom okviru dogovorenih mjera, bili uključeni u izvršenje nacionalnog proračuna.

78

Vidjeti odgovor na točku XII. Sažetka.

Upravljanje sektorskom potporom poboljšano je nakon reforme ZRP-a kojom je financiranje sektorske potpore odvojeno od isplata za pristup ribolovnim resursima te pojačano praćenje i primjena načela uvjetovanosti u procesu zajedničkog odbora.

Vidjeti odgovor na točku XII. Sažetka.

80

Isplate se redovito razmatraju i revidiraju na godišnjoj osnovi u kontekstu zajedničkog odbora svakog pojedinačnog sporazuma o partnerstvu u ribarstvu. Ako se u okviru Zajedničkog odbora smatra da nije bilo odgovarajućeg iskorištavanja osiguranih sredstava i ako se o tome postigne dogovor, u očekivanju poboljšanja u iskorištavanju sredstava, može doći do obustave isplate doprinosa za sektorsku potporu za iduće godine. To je osobito bio slučaj u pogledu Sejšela, Mozambika i Komora.

81

Ako se ne postignu nikakvi ili ograničeni rezultati u pogledu prioritetnih mjera / projekata, isplata sektorske potpore u sljedećoj godini bit će obustavljena dok se ne ostvare ciljevi.

To se mora promatrati u kontekstu toga da mjere po svojem trajanju uglavnom nisu ograničene na predmetnu financijsku godinu, nego mogu biti višegodišnje.

82

Iako su koncepti isti, ciljevi se znatno razlikuju zbog različitog djelokruga i opsega potpore te različitog upravljanja potporom.

Međutim, poboljšana je usklađenost i dosljednost u provedbi tih politika između službi Komisije u pogledu korištenja i isplate sektorske potpore. Ta se provedba odvija na temelju ciljanih, utvrdivih mjera s jasnim pokazateljima postignuća u odnosu na koje se mogu mjeriti ostvareni rezultati.

Programi sektorske potpore razvijaju se i temelje na potrebama partnerskih zemalja te o njima u okviru zajedničkog odbora raspravljaju obje strane, a konačni program aktivnosti rezultat je tog procesa savjetovanja.

Okvir 3. – Madagaskar

U Madagaskaru je nastavljeno s isplatama u okviru sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu nakon što je donesena odluka da Madagaskar više neće biti prihvatljiv za proračunsku potporu. Ta je odluka donesena uz potpunu koordinaciju među mjerodavnim službama institucija EU-a, s obzirom na to da su isplate bile jasno usmjerene na upravu u ribarstvu i da su pridonosile čuvanju radnih mjesta i rasta u sektoru ribarstva, kao i sigurnoj opskrbi hranom u toj zemlji u kontekstu političke krize.

Okvir 3. – Mozambik

Iako je proračunska potpora kasnila, to nije imalo nikakve veze s isplatom sektorske potpore s obzirom na to da nije bilo izravnih posljedica u pogledu provedbe dogovorenog specifičnog radnog programa sektorske potpore. Time se stoga prepoznaje različita priroda ta dva režima potpore.

Komisija vjeruje da bolja usklađenost između razvojne i ribarstvene politike ne znači nužno isti pristup u pogledu isplate sredstava u okviru odnosnih politika s obzirom na to da se na svaku politiku primjenjuju posebni pravni instrumenti te da svaka politika mora poštovati uvjete koji se na nju odnose.

83

Vidjeti odgovor na točku XI. Sažetka.

Komisija nastoji da se doprinosi sektorske potpore uključe u Loi de Finance partnerskih zemalja kako bi se osigurala transparentnost sredstava.

Zaključci i preporuke

85

Dogovaranje protokolâ uz sporazume o partnerstvu u ribarstvu ovisi o brojnim čimbenicima, od kojih su mnogi izvan kontrole Komisije. Postoje pravila koja se moraju slijediti, a koja uključuju druge institucije EU-a, odnosno Vijeće i Parlament. Ukupno vrijeme pregovaračkog postupka izrazito ovisi i o unutarnjim postupcima donošenja sporazuma u partnerskim trećim zemljama.

86

Taj prijelazni režim temelji se na članku 9. Uredbe o odobravanju ribolovnih aktivnosti (EZ) br. 1006/2008 kojim se osigurava nastavak ribolovnih aktivnosti tijekom ograničenog vremenskog razdoblja od šest mjeseci u situaciji kada su EU i njegova partnerska zemlja postigli sporazum oko protokola, ali protokol se još uvijek ne primjenjuje privremeno. Takve prijelazne dozvole koje na zahtjev Komisije partnerska zemlja dodjeljuje na strogo dobrovoljnoj osnovi trebalo bi i dalje smatrati dozvolama koje su dodijeljene u okviru glavnog sporazuma (iako nema protokola) te prema tome ne bi trebalo smatrati da su u suprotnosti s klauzulom o isključivosti (za razliku od u potpunosti „privatnih dozvola“ kako je Sud objasnio u predmetu C-565/13).

87

U pogledu „sporazuma o tuni“ taj se pristup već primjenjuje, osobito u Indijskom oceanu gdje postoje sporazumi o ribarstvu s partnerskim zemljama koji odražavaju migracijske putove tune. To bi bilo teže postići u pogledu „mješovitih sporazuma“ s obzirom na različita predmetna ribarstva.

88

Tim se konceptom, ondje gdje je to primjenjivo, podrazumijeva da su ciljevi upravljanja, mjere upravljanja i ključevi podjele koje je obalna zemlje donijela za različite dionike jasno utvrđeni i dobro poznati, kako je slučaj u mješovitim sporazumima s Grenlandom, Marokom, Mauritanijom i Gvinejom Bisau.

U pogledu sporazuma o tuni ribolovne mogućnosti utvrđuju se na temelju ciljeva i mjera upravljanja koje donose odgovarajuće regionalne organizacije za upravljanje ribarstvom kojima su dodijeljene ovlasti da obavljaju te zadaće na regionalnoj osnovi, te na temelju znanstvenog rada i savjeta regionalnih organizacija za upravljanje ribarstvom.

89

Komisija uzima u obzir razinu iskorištavanja ribolovnih mogućnosti u prošlosti, vanjske čimbenike koji mogu utjecati na iskorištavanje ribolovnih mogućnosti ovisno o dostupnosti i promjenjivosti ulova.

Referentne razine ulova utvrđene u protokolima uz „sporazume o partnerstvu u ribarstvu u pogledu tune“ – a to nisu ograničenja ulova – temelje se na prethodno prijavljenim ulovima ribarskih flota EU-a. Referentna tonaža dogovorena u odnosnim protokolima, što je ključni preduvjet za naše partnere, pravni je temelj za isplatu doprinosa EU-a za pristup ribolovnim resursima. Međutim, takvim se referentnim razinama ulova u obzir treba uzeti i velika promjenjivost ulova u različitim područjima tijekom različitih godina zbog promjenjive raspodjele i zastupljenosti visokomigratornih vrsta tijekom svake godine.

U pogledu veze između mogućeg nedovoljnog iskorištavanja ribolovnih mogućnosti i provedbe strožih tehničkih mjera za očuvanje, potrebno je podsjetiti da su se oko takvih tehničkih mjera za očuvanje dogovorile obje strane kako bi osigurale održivo iskorištavanje različitih stokova, kako bi se smanjio utjecaj ribolovnih aktivnosti na morske ekosustave i kako bi se izbjegli sukobi između stranih industrijskih flota i domaćih ribara obrtnika obalnih zemalja.

Tehničke mjere za očuvanje u brojnim su slučajevima ugrađene u nacionalno zakonodavstvo partnerskih zemalja pa prema tome nisu predmet pregovora. Mora ih se ugraditi u sporazume o partnerstvu u održivom ribarstvu.

Načelom plaćanja unaprijed doprinosa za pristup ribolovnim resursima od strane EU-a, partnerskim zemljama osigurava se stabilan prihod, što sporazume o partnerstvu u održivom ribarstvu čini privlačnim alatima upravljanja.

90

Komisija je bila svjesna problema u pogledu usporedivosti metodologija koje su primijenili neovisni savjetnici u provedbi evaluacija. Nakon unutarnje revizije i na temelju smjernica donesenih tijekom te revizije, Komisija je utvrdila zajednički obrazac za mandate u pogledu evaluacija koje će se provoditi u kontekstu sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu. Dogovorena je jedinstvena i zajednička metodologija povezana s ocjenom gospodarskih učinaka sporazuma o partnerstvu u ribarstvu koja se provodi od početka 2015.

1. preporuka (a)

Komisija prihvaća ovu preporuku.

1. preporuka (b)

Komisija prihvaća ovu preporuku i započela je s njezinom provedbom.

1. preporuka (c)

Komisija prihvaća ovu preporuku, čija provedba ovisi o pregovorima i dogovoru između EU-a i predmetne treće zemlje.

1. preporuka (d)

Komisija prihvaća ovu preporuku i već je započela postupak savjetovanja s dionicima.

1. preporuka (e)

Komisija prihvaća ovu preporuku.

Nova metodologija predstavljena je Komisiji u prosincu 2014., a prihvaćena je u siječnju 2015. Njome će se osigurati zajednička osnova za provedbu procjene gospodarskih učinaka protokola, koja će se provoditi prije budućih pregovora. Kada se ta metodologija bude sustavno primjenjivala, u potpunosti će biti u skladu s preporukama Suda.

92

Komisija je tijekom proteklih godina preoblikovala svoje informatičke alate te je početkom 2013. pokrenula takozvani „projekt IT dozvola“ kojima će se digitalno bilježiti prijenos i praćenje odobrenja. Postojeći informatički alati omogućuju Komisiji da bolje upravlja postupcima povezanima sa zahtjevima za izdavanje odobrenja za ribolov te isporukama tih odobrenja, od uvođenja ukupne potražnje od strane države članice do isporuke odobrenja od strane treće zemlje.

93

Komisija od 2011. razvija nove postupke predaje podataka i nove baze podataka, osobito takozvano „Skladište podataka“ kako bi omogućila bolje i ispravnije praćenje svih ulova ribarskih plovila EU-a. Taj je sustav bio dostupan krajem 2013., a tijekom 2014. koristio se sve više, ovisno o kapacitetu država članica da ga provedu. Kada se utvrde konkretni problemi, o njima se raspravlja s državama članicama.

2. preporuka (a)

Komisija prihvaća ovu preporuku i smatra da već poduzima neophodne korake kako bi ispravila tu situaciju.

Komisija je tijekom proteklih godina preoblikovala svoje informatičke alate te je početkom 2013. pokrenula takozvani „projekt IT dozvola“ kojima će se digitalno bilježiti prijenos i praćenje odobrenjâ.

2. preporuka (b)

Komisija prihvaća ovu preporuku i smatra da već poduzima neophodne korake kako bi ispravila tu situaciju.

Tijekom pregovora za obnovu protokola Komisija aktivno promiče uporabu elektroničkih dozvola za plovila EU-a.

2. preporuka (c)

Komisija prihvaća ovu preporuku i smatra da već poduzima neophodne korake kako bi ispravila tu situaciju.

Komisija je u stalnom kontaktu s državama članicama kako bi riješila sva tehnička pitanja.

94

U smjernicama za praćenje provedbe sektorske potpore koje su službe Komisije utvrdile 2013. i ažurirale 2014. utvrđena su načela za definiranje i praćenje sektorske potpore te specifična pravila u pogledu zahtjeva povezanih s izvješćivanjem. Time se omogućavaju prilagodbe programa o kojima će se dogovoriti zajednički odbor.

Te su smjernice u novijim protokolima upotpunjene uvođenjem posebnih odredaba povezanih s provedbom i praćenjem sektorske potpore.

U njima se, između ostalog, zahtijeva razvoj matrice aktivnosti i dogovor oko matrice aktivnosti koje će se financirati iz sektorske potpore, u kojoj se jasno definiraju aktivnosti koje će se podupirati, ciljevi i postignuti rezultati.

Matricu redovito preispituje zajednički odbor, a prati ataše za ribarstvo kako bi se osiguralo da se program matrice poštuje.

95

Nakon uvođenja nove zajedničke ribarstvene politike koja je donesena 2013., uključujući odvajanje isplata sektorske potpore i onih u pogledu prava na pristup ribolovnim resursima, te uvjeta koji su s njima povezani, isplate sektorske potpore sada su izravno povezane s postignutim rezultatima i iskorištavanjem sektorske potpore.

Sektorska potpora koja se pruža u okviru sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu pruža se na temelju ograničenog broja specifičnih mjera koje predlaže partnerska zemlja, a ne na sustavnom pristupu kao potpora iz Europskog razvojnog fonda iz kojeg se, između ostalog, pruža proračunska potpora. Osim toga, sektorska potpora je u načelu mnogo manja od one koja se pruža iz ERF-a.

Predviđene su odredbe za reviziju sektorske potpore u zajedničkom odboru za slučajeve u kojima partnerske zemlje uz odgovarajuće objašnjenje zatraže preraspodjelu sredstava u okviru programa, ili, ako je to potrebno, obustavu sektorskih plaćanja do trenutka postizanja zadovoljavajuće provedbe sektorske potpore.

3. preporuka (a)

Komisija prihvaća ovu preporuku i smatra da ju je dijelom provela s obzirom na to da je utvrdila konkretne smjernice za upravljanje i praćenje sektorske potpore, a ovisno o pregovorima s partnerskim zemljama Komisija će poduzeti neophodne korake radi potpune provedbe.

3. preporuka (b)

Komisija prihvaća ovu preporuku i smatra da je dijelom već provedena.

U novom ZRP-u načelo „usklađenosti s drugim politikama Unije“ postalo je jedno od načela dobrog upravljanja (članak 3. točka (h) Uredbe (EU) br. 1380/2013). Na temelju toga aspekti ribarstva sve se više uključuju u razvojnu politiku.

3. preporuka (c)

Komisija prihvaća ovu preporuku i smatra da se dijelom već provodi.

Isplate se razmatraju jednom godišnje u kontekstu zajedničkog odbora svakog pojedinačnog sporazuma o partnerstvu u ribarstvu. Ako se u okviru zajedničkog odbora smatra da nije bilo odgovarajućeg iskorištavanja osiguranih sredstava i ako se o tome postigne dogovor, može doći do obustave isplate doprinosa za sektorsku potporu za iduće godine.

Odgovor na tablicu 4.

U pogledu Mozambika naknadna provjera Komisije dovela je do ispravka brojki. Aktualne informacije koje Komisija ima ukazuju na to da je ulov iznosio 2 330 tona, što odražava količine koje su prijavile Španjolska i Francuska za istu godinu (2326 tona).

QJ-AB-15-010-HR-E  ISSN 2315-2230

Europska unija (EU) dogovara sporazume s obalnim zemljama s ciljem stjecanja ribolovnih prava za flote EU-a te potpore upravljanju i održivom razvoju lokalnog sektora ribarstva. Sud je utvrdio da Europska komisija u cjelini dobro upravlja tim sporazumima, no potrebna su neka poboljšanja. Stvarna iskorištenost flote EU-a redovito je bila niža od količine ribe dogovorene s obalnim zemljama, čime su troškovi sporazuma za EU bili nešto veći od predviđenih. Praćenje podataka o ulovu i proces izdavanja odobrenja nisu bili dovoljno strogi, a kad je riječ o pomoći održivom razvoju lokalnih sektora ribarstva, bili su potrebni jasniji uvjeti prihvatljivosti te bolja koordinacija i usklađenost s drugim vrstama razvojne pomoći EU-a.