DEN EUROPÆISKE REVISIONSRET

12, rue Alcide De Gasperi

1615 Luxembourg

LUXEMBOURG

Tlf. +352 4398-1

E-post: eca-info@eca.europa.eu

Internet: http://eca.europa.eu

Twitter: @EUAuditorsECA

YouTube: EUAuditorsECA

Yderligere oplysninger om EU fås på internet via Europaserveren (http://europa.eu)

Luxembourg: Den Europæiske Unions Publikationskontor, 2015

Print | ISBN 978-92-872-2964-9 | ISSN 1831-0796 | doi:10.2865/82272 | QJ-AB-15-013-DA-C
PDF | ISBN 978-92-872-2996-0 | ISSN 1977-5636 | doi:10.2865/25461 | QJ-AB-15-013-DA-N
EPUB | ISBN 978-92-872-3009-6 | ISSN 1977-5636 | doi:10.2865/35527 | QJ-AB-15-013-DA-E

© Den Europæiske Union, 2015

Eftertryk tilladt med kildeangivelse

Tilladelse til at anvende eller gengive fotoene »Uddannelse af kvindelige landbrugere« og »Arbejdsgruppe for landbrugere (markbesøg)« på side 10 skal indhentes direkte hos indehaveren af ophavsretten.

SÅDAN FÅR MAN FAT I PUBLIKATIONER FRA EU

Gratis publikationer:

•et eksemplar:
via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu)

•flere eksemplarer eller plakater/kort:
hos Den Europæiske Unions repræsentationer (http://ec.europa.eu/represent_da.htm)
hos delegationerne i ikke-EU-lande (http://eeas.europa.eu/delegations/index_da.htm)
ved at kontakte Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_da.htm)
eller ringe på 00 800 6 7 8 9 10 11 (frikaldsnummer fra overalt i EU) (*).

(*)Oplysningerne er gratis ligesom de fleste opkald (nogle operatører, telefonbokse eller hoteller kan dog kræve penge for opkaldet).

Betalingspublikationer:

•via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).

DA
2015

nr. 12

Særberetning

EU’s prioritet om at fremme
en videnbaseret økonomi
i landdistrikterne er blevet
påvirket af dårlig forvaltning
af videnoverførsels- og
rådgivningsforanstaltninger

(artikel 287, stk. 4, andet afsnit, TEUF)

Revisionsholdet

Revisionsrettens særberetninger præsenterer resultaterne af forvaltningsrevisioner og juridisk-kritiske revisioner vedrørende specifikke EU-budgetområder eller forvaltningsspørgsmål. Med henblik på at opnå maksimal effekt udvælger og udformer Revisionsretten sine revisionsopgaver under hensyntagen til de risici, der knytter sig til resultatopnåelse eller regeloverholdelse, de pågældende indtægters eller udgifters omfang, den fremtidige udvikling samt den politiske og offentlige interesse.

Denne forvaltningsrevision blev udført af Revisionsafdeling I — der ledes af Augustyn Kubik, medlem af Revisionsretten — hvis speciale er udgiftsområderne beskyttelse og forvaltning af naturressourcer. Revisionsarbejdet blev ledet af Jan Kinšt, medlem af Revisionsretten, med støtte fra kabinetschef Alejandro Ballester Gallardo, kontorchef Michael Bain, holdleder Klaus Stern og stedfortrædende holdleder Els Brems. Revisionsholdet bestod af Stuart Ballantine, Malgorzata Frydel, Athanasios Koustoulidis, Lorenzo Pirelli, Maria Eulàlia Reverté i Casas, Michael Spang og Diana Voinea. Terje Teppan-Niesen ydede sekretariatsstøtte og Milosz Aponowicz, Cathryn Lindsay, Michał Machowski, Paulina Pruszko og Charlotta Törneling sproglig bistand.

Indhold

Glossar

Resumé

Indledning

Investering i viden og færdigheder i Den Europæiske Union

Støtte under landdistriktsprogrammerne til videnoverførsels- og rådgivningstjenester

Koordinering med anden EU-støtte til videnoverførsels- og rådgivningstjenester

Revisionens omfang og revisionsmetoden

Bemærkninger

Del I - Procedurer til at identificere og udvælge de mest relevante videnoverførsels- og rådgivningstjenester

Medlemsstaterne har beskrevet kompetencebehovene hos aktørerne i landdistrikterne så generelt, at næsten alle former for aktiviteter kunne finansieres

Medlemsstaterne kontrollerer ikke altid leverandørernes kvalifikationer og erfaring

Udvælgelsen af aktiviteter og leverandører sker ikke på grundlag af fair og gennemsigtig konkurrence

Kommissionens vejledning til medlemsstaterne om videnoverførsel og rådgivning var begrænset

Del II - Procedurer til at sikre omkostningseffektiv og koordineret levering af videnoverførsels- og rådgivningstjenester

Medlemsstaterne godkendte uddannelsesaktiviteter uden at foretage effektiv kontrol af, om omkostningerne var rimelige …

… og der er tegn på, at de somme tider betalte for meget for uddannelses- eller rådgivningstjenester, der ikke var tilstrækkeligt begrundede

Kommissionens revisionsdækning gav ikke tilstrækkelige oplysninger om de svagheder, Revisionsretten konstaterede

Der foregår ingen koordinering af EU-fondene og andre fonde for at sikre effektive videnoverførsels- og rådgivningstjenester

Del III - Procedurer til at overvåge og evaluere resultaterne af videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter

Uddannelsesleverandørerne indsamler ofte direkte feedback fra kursusdeltagerne, men den anvendes sjældent af medlemsstaternes myndigheder til at forbedre efterfølgende aktioner

Der findes eksempler på god praksis, hvor medlemsstaterne gør en indsats for at indsamle nyttige oplysninger om effekten af videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter

De data, der indsamles for at måle de samlede resultater af videnoverførsels- og rådgivningstjenesterne på EU-plan, er ikke pålidelige

Konklusioner og anbefalinger

Bilag I | — | Gennemførelse af videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger i de reviderede medlemsstater
Bilag II | — | »Kirkpatricks fire niveauer«

Kommissionens svar

Glossar

Aktører i landdistrikterne: I denne beretning omtales landbrugere, skovbrugere og andre virksomheder og interessenter i landdistrikterne som »aktører i landdistrikterne«, medmindre andet er angivet.

CMEF: Den EU-dækkende fælles overvågnings- og evalueringsramme for landdistriktsudviklingen i programmeringsperioden 2007-2013.

CMES: Det EU-dækkende fælles overvågnings- og evalueringssystem for landdistriktsudviklingen i programmeringsperioden 2014-2020.

De europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene): En ny betegnelse for fem EU-fonde, der yder støtte under samhørighedspolitikken i programmeringsperioden 2014-2020.
Der er tale om følgende fem fonde: Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF), Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EHFF).

Delt forvaltning: Metode til gennemførelse af EU-budgettet, hvor gennemførelsesopgaverne uddelegeres til medlemsstaterne¹. Medlemsstaternes myndigheder udpeger organer til at være ansvarlige for at forvalte og kontrollere EU-midlerne.

Den fælles landbrugspolitik: Det sæt af lovbestemmelser og praksis, som Den Europæiske Union har vedtaget for at sikre en fælles, samlet landbrugspolitik.

Dødvægtseffekt: En situation, hvor et støttet projekt ville være blevet gennemført helt eller delvist, også uden støtte.

Foranstaltning: En støtteordning til gennemførelse af en politik. For hver enkelt foranstaltning er der fastsat særlige regler, som de projekter eller aktioner, der kan modtage støtte, skal overholde. Der er to hovedtyper af foranstaltninger: investeringsforanstaltninger og arealrelateret støtte.

Forvaltningsmyndighed: Et nationalt eller regionalt organ, som medlemsstaten har udpeget til at forvalte et landdistriktsprogram (LDP).

Landdistriktsprogram (LDP): Et dokument, der udarbejdes af en medlemsstat eller en region og godkendes af Kommissionen med henblik på planlægning og overvågning af gennemførelsen af politikken for udvikling af landdistrikter.

Offentligt udbud: Udbudsprocedure, som offentlige organer skal følge, når de indkøber varer, bygge- og anlægsarbejder og tjenesteydelser over et vist beløb. Målet er at opnå det økonomisk mest fordelagtige tilbud ved at skabe tilstrækkelig konkurrence mellem leverandører og sikre, at kontrakter tildeles rimeligt, gennemskueligt og uden forskelsbehandling. Direktiv 2004/18/EF og direktiv 2004/17/EF fastsætter den retlige ramme for offentlige indkøb, som skal gennemføres af de nationale myndigheder.

Programmeringsperiode: Flerårig ramme for planlægning og gennemførelse af EU-politikker, f.eks. politikken for udvikling af landdistrikter.

Rammeaftale: Ved »rammeaftale« forstås en aftale indgået mellem en eller flere ordregivende myndigheder og en eller flere økonomiske aktører med det formål at fastsætte vilkårene for de kontrakter, der skal tildeles i løbet af en given periode, især med hensyn til pris og i givet fald påtænkte mængder².

1Artikel 59 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1).

2Artikel 1, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134 af 30.4.2004, s. 114).

Resumé

I

Videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter er blevet opgraderet til centrale prioriteter for EU som helhed og for udvikling af landdistrikter i særdeleshed. Betydningen af erhvervsuddannelse, kompetenceudvikling, livslang læring og videnoverførsel er blevet understreget af Europa-Parlamentet og EU’s successive landbrugskommissærer og afspejles i EU’s retlige rammer.

II

Ved denne revision undersøgte Retten leveringen af de videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter, der samfinansieres af EU’s budget for udvikling af landdistrikter (ELFUL) og medlemsstaternes egne budgetter i perioden 2007-2013. De samlede EU-midler, der er afsat til disse aktiviteter for den pågældende periode, beløber sig til 1,3 milliarder euro. Medfinansieringen vil bringe den samlede offentlige støtte op på 2,2 milliarder euro.

III

For at være effektiv og have den ønskede effekt skal de midler, der afsættes til videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter, bruges på konstaterede behov samt leveres til en rimelig pris og af tilstrækkeligt kvalificerede og erfarne leverandører. Resultaterne skal være målelige og vurderes, således at det er muligt at få oplysninger om, hvad der reelt er opnået. Det fremgik dog af Rettens revision, at det på grund af svagheder i medlemsstaternes og Kommissionens forvaltning af aktiviteterne ikke var tilfældet.

IV

Ved revisionen konstateredes det, at leveringen af videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter ikke var tilstrækkelig i forhold til foranstaltningernes vigtighed og de forventede resultater af sådanne aktiviteter. Medlemsstaterne baserede sig for ofte på forslag fra leverandørerne, og en hvilken som helst form for uddannelse blev anset for »god« og berettiget til at modtage offentlig støtte. Der blev kun sjældent foretaget en egentlig analyse af, om kurserne kunne få reel effekt.

V

De gældende procedurer sikrede ikke altid en fair og gennemsigtig konkurrence, der gjorde det muligt at udvælge leverandører af høj kvalitet og videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter til den mest fordelagtige pris.

VI

Omkostningseffektiv levering af videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter er afgørende for at beskytte såvel EU’s som medlemsstaternes budgetter. Retten konstaterede svagheder i den kontrol, medlemsstaterne skal udføre, både på ansøgningsstadiet og på udbetalingsstadiet. Der er tegn på, at medlemsstaterne betalte for meget for visse tjenesteydelser, og at de dermed forbundne omkostninger ikke var tilstrækkeligt begrundet.

VII

Revisionen viste desuden, at tjenester, der ligner hinanden, i mange tilfælde finansieres af flere EU-fonde (f.eks. af både ESF og ELFUL). Dette betyder, at der er risiko for dobbeltfinansiering, og at hver fond skal have de samme kostbare forvaltningsstrukturer, hvilket Retten anser for at være uøkonomisk. I programmeringsperioden 2014-2020 lægges der i højere grad vægt på EU-fondenes komplementaritet, hvor der tidligere blev lagt vægt på afgrænsning. Det betyder, at der er større behov for koordinering for at undgå de risici, der er beskrevet ovenfor.

VIII

Der manglede en detaljeret evaluering af, hvad der rent faktisk er opnået med de offentlige midler, og der blev kun indsamlet temmelig forenklede indikatorer, såsom antal kursusdeltagere eller antal finansierede uddannelsesdage. Desuden konstaterede Retten problemer med pålideligheden af de data, der indsamles.

IX

De svagheder, der er beskrevet i denne beretning, vedrører hovedsagelig medlemsstaternes forvaltning af foranstaltningerne. I betragtning af den betydning, der tillægges videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter, konstaterede Retten imidlertid også, at Kommissionens rolle i forbindelse med vejledning af og tilsyn med medlemsstaterne er utilstrækkelig og bør forbedres.

X

På grundlag af disse konstateringer fremsætter Retten en række anbefalinger med henblik på at forbedre situationen med hensyn til det nuværende landdistriktsprogram for perioden 2014-2020 og sikre, at de ambitiøse mål for aktiviteterne har en større chance for at blive opnået.

XI

Specifikt anbefaler Retten følgende:

οMedlemsstaterne bør få indført de procedurer, der er nødvendige for at kunne analysere, hvilke behov for viden og færdigheder der er i landdistrikterne, og ikke bare definere generelle emner, navnlig i forbindelse med indkaldelser af forslag og fastsættelse af udbudsperioder. Som led i de tilbagevendende procedurer bør medlemsstaterne sikre, at de relevante videnoverførsels- og rådgivningstjenester specificeres og udvælges på grundlag af en sådan analyse, og de bør undgå risikoen for, at processen bliver styret af leverandørerne.

οKommissionen bør levere yderligere vejledning i, hvordan medlemsstaterne skal gennemføre sådanne tilbagevendende analyser, og opfordre medlemsstaterne til at formulere disse analyser præcist og ikke blot i generelle vendinger.

οMedlemsstaterne bør sikre, at der kun ydes støtte til oprettelse af nye rådgivningstjenester, hvis der er påvist et underskud med hensyn til de relevante tjenester i den pågældende region, og hvis der er behov for finansiering af nyt personale, nye faciliteter og/eller nyt udstyr.

οMedlemsstaterne bør udvælge de leverandører, der skal modtage offentlige midler, gennem fair og gennemsigtig konkurrence, uanset om de anvender indkaldelser af forslag eller formelle udbudsprocedurer. Medlemsstaterne bør navnlig sikre, at deres udvælgelses- og tildelingskriterier ikke begunstiger bestemte leverandører eller typer af leverandører.

οKommissionen bør give yderligere specifik vejledning om intern levering, underentrepriser og vurdering af tjenester, der leveres af konsortier. Kommissionen bør endvidere på passende vis overvåge medlemsstaternes procedurer for at sikre sig, at udvælgelsen af videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter er konkurrencebaseret, fair og gennemsigtig.

οMed hensyn til effektiv kontrol af omkostningernes rimelighed bør Kommissionen og medlemsstaterne gennemføre anbefalingerne i Revisionsrettens særberetning om dette emne³. Navnlig bør medlemsstaterne vurdere behovet for at støtte videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter, som allerede findes på markedet til en rimelig pris. Når dette behov kan dokumenteres, bør medlemsstaterne sikre, at de omkostninger, der er forbundet med de støttede aktiviteter, ikke overstiger omkostningerne ved lignende aktiviteter, der er udbudt på markedet.

οKommissionen bør bygge videre på de første initiativer, der er truffet for at sikre EU-fondenes komplementaritet, f.eks. gennem specifikke tværtjenstlige arbejdsgrupper, for at gennemføre en grundig vurdering af komplementaritet mellem de forskellige EU-fonde, som medlemsstaterne foreslår med henblik på programmeringsperioden 2014-2020. Denne vurdering bør føre til en koordineret tilgang til støtte af videnoverførselsaktiviteter, således at risikoen for dobbeltfinansiering og overlapninger i forvaltningen kan begrænses.

οMedlemsstaterne bør indføre feedbacksystemer, hvor overvågnings- og evalueringsoplysninger bruges til at forbedre fremtidige indkaldelser af forslag eller udbudsprocedurer. I disse systemer bør det kræves, at leverandørerne ikke kun oplyser om deltagernes tilfredshed med tjenesterne, men også tester, om deltagerne har lært, hvad de skulle.

οKommissionen bør give vejledning om, hvordan medlemsstaterne kan gennemføre sådanne tilbagevendende feedbackprocedurer, og overvåge, at medlemsstaterne har indført dem. Resultaterne af en sådan feedback kan også anvendes af evaluatorer til at koncentrere evalueringsarbejdet om at analysere aktiviteternes resultater og effekt.

οEndelig bør Kommissionen med det samme forhøje risikoprofilen for videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger og styrke sit tilsyn og sin forvaltning i overensstemmelse hermed for at give større sikkerhed for, at medlemsstaterne leverer de pågældende tjenesteydelser effektivt.

3Jf. særberetning nr. 22/2014 »Økonomisering: holde omkostningerne til tilskud til EU-finansierede landdistriktsprojekter under kontrol« (http://eca.europa.eu).

Indledning

Investering i viden og færdigheder i Den Europæiske Union

01

Betydningen af erhvervsuddannelse, kompetenceudvikling, livslang læring og videnoverførsel er blevet understreget af mange politikere og i adskillige dokumenter på højt niveau, herunder Europa 2020-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst⁴.

»At styrke videnbasen i vores landbrugssektor er et vigtigt aspekt ved landdistriktsprogrammerne«⁵

Phil Hogan (EU-kommissær for landbrug og udvikling af landdistrikter)

»Fremtidens landbrug skal være videnbaseret«⁶

Dacian Cioloș (tidligere EU-kommissær for landbrug og udvikling af landdistrikter)

02

Traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) henviser eksplicit til »en effektiv samordning af de bestræbelser, der udfoldes inden for den faglige uddannelses, forskningens og den landbrugsfaglige oplysnings område« med henblik på at nå målene for den fælles landbrugspolitik⁷.

03

I EU-lovgivningen for programmeringsperioden 2014-2020⁸ lægges der særlig vægt på videnoverførsels- og rådgivningstjenester som kerneaktiviteter til opnåelse af en bæredygtig udvikling af landdistrikterne. »Fremme af videnoverførsel og innovation inden for landbrug, skovbrug og landdistrikter« er en horisontal prioritet inden for udvikling af landdistrikter og anses for at være et vigtigt redskab til at forbedre gennemførelsen af andre prioriteter og foranstaltninger på dette område.

Støtte under landdistriktsprogrammerne til videnoverførsels- og rådgivningstjenester

04

Der ydes finansiel støtte til videnoverførsels- og rådgivningstjenester i landdistrikterne under Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL). I programmeringsperioden 2007-2013 blev denne støtte ydet gennem følgende fire foranstaltninger⁹:

οForanstaltning 111 - Aktioner for erhvervsuddannelse og information

οForanstaltning 114 - Anvendelse af rådgivningstjenester

οForanstaltning 115 - Oprettelse af drifts-, vikar- og rådgivningstjenester

οForanstaltning 331 - Uddannelse og information.

05

Formålet med de tre første foranstaltninger var at fremme konkurrenceevnen for landbrugere og skovbrugere. Foranstaltning 331 blev rettet mod andre virksomheder og interessenter i landdistrikterne med henblik på både at øge deres evne til at bidrage til diversificering af økonomien i landdistrikterne og at forbedre livskvaliteten i landdistrikterne. Foranstaltning 111 og 331 dækkede uddannelseskurser, workshopper, besøg på bedrifterne, coaching osv. og omtales som foranstaltninger til overførsel af viden. Foranstaltning 114 og 115 var foranstaltninger med henblik på rådgivning, der havde til formål at udstikke retningslinjer for enkeltpersoner eller grupper af landbrugere og skovbrugere. Deltagerne fik tilbudt videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter enten gratis eller til nedsat pris.

Landbrugere, skovbrugere og andre virksomheder og interessenter i landdistrikterne er i det følgende benævnt »aktørerne i landdistrikterne«.

Tekstboks 1

Eksempler på videnoverførsels- og rådgivningstjenester, der finansieres af ELFUL

Uddannelse af kvindelige landbrugere

© zamm/Gerald Lechner

Uddannelse af landbrugere

© ECA

Arbejdsgruppe for landbrugere (markbesøg)

Lfi/weinfranz © BMLFUW/

06

Inden for rammerne af politikken for udvikling af landdistrikter er videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger underlagt delt forvaltning mellem Kommissionen og medlemsstaterne. Landdistriktsprogrammerne (LDP’erne) foreslås af medlemsstaterne og godkendes af Kommissionen. Medlemsstaterne udvælger derefter de projekter, der skal finansieres, på grundlag af de indsendte programmer. Figur 1 viser, hvordan der bevilges støtte til relevante projekter i henhold til rammebestemmelserne.

Figur 1

Rammebestemmelserne for tildeling af ELFUL-støtte til projekter

Kilde: Den Europæiske Revisionsret.

07

For så vidt angår perioden 2007-2013 blev ca. 1,3 milliarder euro, dvs. 1,4 % af ELFUL-midlerne, afsat til videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger. Pr. 31. december 2013 havde medlemsstaterne brugt 744 millioner euro eller 57 % af de planlagte ELFUL-midler. Alle foranstaltningerne medfinansieres af medlemsstaterne (jf. tabel 1). Men som allerede anført overstiger den overordnede betydning af videnoverførsel og rådgivning langt deres rent pengemæssige værdi.

08

Medlemsstaterne gennemfører ikke nødvendigvis alle fire ELFUL-foranstaltninger vedrørende videnoverførsel og rådgivning. En analyse af data for 2012 modtaget fra Kommissionen viste, at foranstaltning 111, 114, 331 og 115 ikke blev anvendt i henholdsvis 19 %, 52 %, 66 % og 74 % af de i alt 88 LDP’er.

09

De fire individuelle foranstaltninger er nu blevet samlet i to med henblik på programmeringsperioden 2014-2020:

οForanstaltning 01 - Videnoverførsels- og informationsaktioner

οForanstaltning 02 - Rådgivningstjenester og bedriftsforvaltnings- og vikarordninger.

10

De planlagte ELFUL-udgifter under foranstaltning 01 beløber sig til 1,16 milliarder euro og under foranstaltning 02 til 742 millioner euro, dvs. i alt 1,9 milliarder euro¹⁰. Når den nationale medfinansiering tages med, kan de samlede offentlige udgifter overstige 4 milliarder euro. Det er en stigning på omkring 46 % i forhold til de planlagte udgifter i den foregående programmeringsperiode.

Tabel 1

Samlede offentlige udgifter (ELFUL samt national medfinansiering) og ELFUL-udgifter pr. foranstaltning

Foranstaltning | Beskrivelse af foranstaltningen | Planlagt for 2007-2013 | Afholdt mellem 2007 og 2013
ELFUL (euro) | Offentlige udgifter i alt (euro) | ELFUL (euro) | Offentlige udgifter i alt (euro)
111 | Aktioner for erhvervsuddannelse og information | 947 013 157 | 1599 928 390 | 556 561 212 | 974 023 090
114 | Anvendelse af rådgivningstjenester | 197 958 811 | 338 640 512 | 98 320 876 | 169 488 261
115 | Oprettelse af drifts-, vikar- og rådgivningstjenester | 50 307 450 | 76 068 793 | 26 540 966 | 43 419 212
331 | Uddannelse og information | 115 516 980 | 226 388 227 | 62 498 154 | 122 427 257
Videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger | 1 310 796 398 | 2 241 025 922 | 743 921 208 | 1 309 357 820

Kilde: Data fra det europæiske netværk for landdistriktsudvikling (opdateret i februar 2014).

11

Foruden leverandører var også kursusdeltagere og modtagere af rådgivning potentielle støttemodtagere under foranstaltningerne i programmeringsperioden 2007-2013, men det er nu ændret. I perioden 2014-2020 vil modtagere af finansiel støtte under foranstaltning 01 og 02 være leverandører af rådgivning eller uddannelse til endelige støttemodtagere (aktører i landdistrikterne).

12

Selv om det ikke var obligatorisk, anvendte nogle medlemsstater allerede udbudsprocedurer til at udvælge leverandører af videnoverførsels- og rådgivningstjenester i programmeringsperioden 2007-2013. I henhold til den nye lovgivning skal udbudsreglerne anvendes, før der indgås kontrakter med leverandører af tjenester under foranstaltning 02. Under foranstaltning 01 er det ikke obligatorisk at anvende udbud ved udvælgelsen af leverandører.

Koordinering med anden EU-støtte til videnoverførsels- og rådgivningstjenester

13

EU’s støtte til videnoverførsels- og rådgivningstjenester er ikke begrænset til politikken for udvikling af landdistrikter. På et meget generelt plan og under hensyntagen til hver enkelt fonds mandat støttes uddannelsesprojekter gennem Den Europæiske Socialfond (ESF) og Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), hvis formål er at bidrage til vækst og beskæftigelse. Disse fonde kaldes sammen med ELFUL og to andre fonde de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene). Den lovgivningsmæssige ramme for 2014-2020 kræver bedre koordinering mellem ESI-fondene, end det tidligere var tilfældet, både på EU- og medlemsstatsplan. De nye rammer illustreres i figur 2.

14

ESI-fondene er et middel til gennemførelse af Europa 2020-strategien. For at yde effektiv støtte skal ESI-fondene fokusere på at bidrage til 11 tematiske mål¹¹. De fondsspecifikke forordninger skaber en yderligere opdeling af disse mål i investeringsprioriteter.

15

Det tematiske mål i forbindelse med denne revision er mål nr. 10 »investeringer i uddannelse og erhvervsuddannelse med henblik på færdigheder og livslang læring«. Mere detaljerede investeringsprioriteter er fastsat i de specifikke forordninger for ESF, EFRU og ELFUL¹² (jf. figur 2).

Figur 2

De retlige rammer for programmeringsperioden 2014-2020

Kilde: Den Europæiske Revisionsret.

4KOM(2010) 2020 final af 3. marts 2010 »EUROPA 2020 - En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst«.

5Europa-Kommissionen - pressemeddelelse: »A further 18 Rural Development Programmes get green light«, Bruxelles, 13. februar 2015 (http://europa.eu/rapid/press-release_IP-15-4424_en.htm).

6»Statement on knowledge-based farming«, 12. oktober 2011 (https://www.youtube.com/watch?v=QqOqVed_atA).

7Artikel 41, TEUF.

8Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 af 17. december 2013 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af landdistrikterne (ELFUL) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 487).

9Foranstaltning 341 (kompetenceudvikling og informationskampagne med henblik på udarbejdelse og gennemførelse af en lokal udviklingsstrategi) og foranstaltning 431 (den lokale aktionsgruppes drift, kompetenceudvikling og informationskampagne) omfatter også uddannelse, men er kun relevant for Leader-grupper og lignende grupper under akse 3 og har til formål at bistå sådanne grupper med at gennemføre deres lokale strategier. De omhandles derfor ikke yderligere inden for denne revisions rammer.

10Tallene er baseret på oplysninger fra Europa-Kommissionen. De omfatter både tallene fra de 56 af de 118 LDP’er, der er godkendt, og fra dem, som stadig er under drøftelse. Tallene er derfor kun vejledende på nuværende tidspunkt.

11Som fastsat i artikel 9 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

12De fondsspecifikke investeringsprioriteter er fastsat i følgende dokumenter: - ESF: artikel 3 i forordning (EU) nr. 1303/2013 - EFRU: artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1301/2013 af 17. december 2013 om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og om særlige bestemmelser vedrørende målet om investeringer i vækst og beskæftigelse og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1080/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 289) - ELFUL: artikel 5 i forordning (EU) nr. 1305/2013.

Revisionens omfang og revisionsmetoden

16

Retten gennemførte en revision af procedurerne for forvaltning og kontrol af udgifterne til videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger i programmeringsperioden 2007-2013 (jf. punkt 4) med henblik på at give meningsfulde anbefalinger vedrørende den nye programmeringsperiode. Meningen er, at medlemsstaterne kan tage disse anbefalinger i betragtning, når de udfærdiger gennemførelsesbestemmelser og -procedurer for deres programmer, og at Kommissionen navnlig kan bruge anbefalingerne til at forbedre sin overvågning af medlemsstaternes forvaltnings- og kontrolsystemer.

17

Retten fokuserede på at få besvaret følgende spørgsmål:

Er der indført forvaltnings- og kontrolsystemer til at sikre effektiv levering af videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger?

18

I den forbindelse giver Rettens beretning svar på følgende underspørgsmål:

οEr der indført procedurer til at identificere og udvælge de mest relevante videnoverførsels- og rådgivningstjenester for aktører i landdistrikterne?

οEr der indført procedurer til at sikre omkostningseffektiv og koordineret levering af videnoverførsels- og rådgivningstjenester?

οEr der indført procedurer til at overvåge og evaluere resultaterne af videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter?

19

Revisionen dækkede programmeringsperioden 2007-2013, og der blev så vidt muligt lavet en sammenkædning til næste programmeringsperiode, hvor kun enheder, der leverer uddannelse og rådgivning til endelige støttemodtagere (aktører i landdistrikterne), vil kunne drage fordel af foranstaltningerne. Revisionen fokuserede derfor på denne type af støttemodtagere i perioden 2007-2013.

20

Revisionen blev gennemført mellem juli 2014 og februar 2015. Der blev indsamlet revisionsbevis ved dokumentgennemgange, revisionsbesøg hos forvaltningsmyndigheder og leverandører i fem medlemsstater¹³ - Spanien (Galicien), Østrig, Polen, Sverige og Det Forenede Kongerige (England) - og en spørgeundersøgelse¹⁴. Situationen med hensyn til de forskellige foranstaltninger, der er gennemført i de besøgte medlemsstater, er vist i bilag I.

21

De planlagte og afholdte udgifter til videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger var høje i disse medlemsstater (jf. figur 3). Rettens valg af medlemsstater skyldtes målet om at dække alle fire foranstaltninger (jf. punkt 4) og få en afbalanceret geografisk fordeling. Revisionsbesøgene og spørgeundersøgelsen omfattede medlemsstater, der er ansvarlige for mere end 65 % af udgifterne til videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger.

Figur 3

Landdistriktsudviklingsperioden 2007-2013 - Videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger: de 20 LDP’er med de højeste udgifter pr. december 2012

Kilde: Data fra det europæiske netværk for landdistriktsudvikling.

13I denne beretning kan »medlemsstat« være en betegnelse for landet eller for en region eller selvstyrende region i det pågældende land.

14Retten foretog en spørgeundersøgelse i 19 medlemsstater vedrørende en stikprøve på 25 LDP’er for at finde ud af, hvorfor medlemsstaterne ikke havde udnyttet de disponible foranstaltninger fuldt ud.

Bemærkninger

Del I - procedurer til at identificere og udvælge de mest relevante videnoverførsels- og rådgivningstjenester

22

Retten anvendte følgende kriterier til at vurdere, om det var de mest relevante videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter, der blev udvalgt:

οELFUL bør kun anvendes til finansiering af aktiviteter, der bidrager til at opfylde medlemsstaternes specifikke mål for foranstaltningerne, for at undgå vilkårlig finansiering af enhver form for uddannelse eller rådgivning til aktørerne i landdistrikterne. En forudsætning herfor er, at der gennemføres en analyse af behovet for viden og færdigheder i landdistrikterne, som er tilstrækkelig specifik til at give medlemsstaterne mulighed for at målrette støtten mod konkrete aktiviteter.

οELFUL bør kun finansiere uddannelse og rådgivning af høj kvalitet. Det er afgørende, at leverandørerne er af høj kvalitet, og medlemsstaterne bør derfor have indført relevante krav og procedurer.

οLeverandører og aktiviteter bør udvælges gennem fair og gennemsigtig konkurrence.

οKommissionen bør kun godkende LDP’er, der klart beskriver behovene for viden og færdigheder hos aktørerne i landdistrikterne. Om nødvendigt bør Kommissionen fastsætte retningslinjer for medlemsstaterne for at hjælpe dem med at etablere bedre behovsvurderingsprocedurer.

Medlemsstaterne har beskrevet kompetencebehovene hos aktørerne i landdistrikterne så generelt, at næsten alle former for aktiviteter kunne finansieres

23

Ved udvælgelsen og gennemførelsen af behovsbaserede aktiviteter skal medlemsstaterne analysere og identificere de individuelle præferencer hos aktørerne i landdistrikterne og identificere de objektive behov for viden og færdigheder i landdistrikternes økonomi og lokalsamfund, inden de begynder at planlægge og/eller udvælge uddannelsesaktiviteter. Disse behov kan ændre sig på kort eller mellemlang sigt. De analytiske procedurer og planlægningsprocedurerne bør derfor være fleksible nok til at kunne reagere på disse ændringer.

24

Følgelig burde Retten kunne forvente af medlemsstaterne, at de for at fastlægge strategier undersøger behovene for viden og færdigheder over en længere periode (af praktiske årsager programmeringsperioden), og at de har tilbagevendende procedurer for fastsættelse af behov på kort og mellemlang sigt. På grundlag af sådanne analyser bør medlemsstaterne have tilstrækkelige oplysninger til rådighed til at kunne definere de nødvendige tjenester med henblik på indkaldelser af forslag eller udbud. Dette vises i figur 4.

Figur 4

Tilbagevendende behovsanalyse med henblik på udvælgelse af videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter inden for udvikling af landdistrikter

Kilde: Den Europæiske Revisionsret.

25

Retten gennemgik de nationale strategiplaner og LDP’erne samt andre strategiske dokumenter, de disponible undersøgelser, gennemførelsesbestemmelserne og specifikationerne vedrørende specifikke indkøb af denne type aktiviteter. Retten konstaterede, at de reviderede medlemsstater havde beskrevet den viden og de færdigheder, som aktørerne i landdistrikterne havde behov for, meget generelt, hvilket tjener det strategiske formål. Ingen af de reviderede medlemsstater var imidlertid gået videre til at udpege de mest relevante aktiviteter (dvs. konkrete uddannelseskurser) på disse områder. Der er derfor risiko for, at der finansieres generiske aktiviteter og aktiviteter styret af leverandørerne, såsom IT-kurser for begyndere, som måske ikke er baseret på identificerede behov (jf. tekstboks 2).

Tekstboks 2

Eksempler på generelle beskrivelser af behov for viden og færdigheder, der ikke er yderligere præciseret med henblik på udbud

Det Forenede Kongerige (England):

Det Forenede Kongerige (England) anvendte procedurer på flere forvaltningsniveauer til at beskrive den viden og de færdigheder, der var behov for i landdistrikterne. Det førte imidlertid ikke til nogen nærmere specifikation af videnoverførselstjenester i udbuddene. Myndighederne forlod sig derfor på de detaljerede forslag fra leverandørerne.

Landdistriktsprogrammet omtaler generelt uddannelse og tilførsel af manglende kvalifikationer i landbrugs-, fødevare- og skovbrugssektoren som en prioritet, der skal forbedre sektorens konkurrenceevne og bidrage til at skabe et bedre miljø samt sunde og velstående lokalsamfund. Med støtte fra en række interessenter blev der udviklet en bred ramme med seks grupper af kurser, der udgjorde grundlaget for enhver udbudsprocedure, som myndighederne gennemførte. Der blev derefter lanceret en række miniudbud for at skaffe de faktiske aktiviteter. Retten konstaterede dog, at tjenestespecifikationerne for miniudbuddene stadig var meget generelle, og at myndighederne forlod sig på leverandørernes leveringsplaner, der var blevet indgivet med hvert bud.

Østrig:

Også i Østrig henviser landdistriktsprogrammet til de relevante EU-prioriteter og til det lave formelle uddannelsesniveau i den primære sektor. De relevante foranstaltningers tematiske områder blev defineret i gennemførelsesbestemmelserne¹⁵, men var stadig temmelig generelt formuleret (f.eks. at forbedre landbrugs- og skovbrugsvirksomhedernes effektivitet og konkurrenceevne). Det var fastsat i gennemførelsesbestemmelserne, at en særlig konference med deltagelse af interessenter ville foreslå landbrugsministeriet (BMLFUW) yderligere specifikationer og prioriteter, som skulle tages i betragtning af de myndigheder, der skulle godkende projektudvælgelsen. Der blev afholdt ti møder, men der blev ikke foretaget yderligere specificering, og derfor fandt projektudvælgelsen udelukkende sted på grundlag af de brede tematiske områder i gennemførelsesbestemmelserne.

26

De reviderede medlemsstater inddrog leverandører og aktører i processen med at fastlægge prioriteter eller tematiske områder for videnoverførsels- og rådgivningstjenester, enten gennem møder og arbejdsgrupper, eller ved at give dem mulighed for at fremsætte skriftlige forslag. Involvering af leverandører og interessenter bør føre til tjenester, der i højere grad opfylder målgruppernes behov. Imidlertid kan interessenterne også have interesse i at fremme tjenester, som er populære, eller som allerede er tilgængelige, i stedet for at gøre noget ved de faktiske huller med hensyn til viden og færdigheder i landdistrikterne. Medlemsstaterne bør derfor overveje at tage eksterne udtalelser og forslag i betragtning, men bør i sidste instans træffe en upartisk afgørelse om, hvorvidt de aktiviteter, leverandørerne foreslår, reelt opfylder behovene hos aktørerne i landdistrikterne og er let tilgængelige på markedet til en rimelig pris. Retten fandt ikke bevis for, at det var tilfældet. Som følge heraf baserede myndighederne sig i høj grad på en »bottom-up«-fremgangsmåde, hvor leverandørerne foreslår, hvilke kurser der skal leveres, frem for at opfylde klart definerede behov, som myndighederne selv har udtrykt.

27

En utilstrækkelig analyse af forslagene fra leverandørerne indebærer ikke alene risiko for at finansiere irrelevante aktiviteter, men også for at iværksætte uddannelsesaktiviteter, der allerede er tilgængelige på markedet, og betale mere end markedsprisen (jf. punkt 54 og 55). Der er således tale om unødige offentlige udgifter, og det kan fordreje eksisterende markeder for tjenesteydelser.

28

Et andet eksempel på svage vurderinger i denne henseende vedrører foranstaltning 115. ELFUL skulle gennem foranstaltning 115 finansiere omkostninger ved oprettelsen af tjenester (f.eks. personaleomkostninger og omkostninger til nye lokaler, udstyr osv.)¹⁶. Retten konstaterede imidlertid, at foranstaltning 115 var blevet anvendt til at finansiere veletablerede rådgivningsorganers oprettelse af tjenester, der i virkeligheden ikke var nye. De vedrørte optagelse af nye emner i rådgivningen (som følge af nye lovgivningskrav). I Det Forenede Kongerige (England) skulle potentielle leverandører af nye tjenester bevise, at der manglede passende rådgivning inden for et specifikt område, hvilket ikke var et krav i Spanien (Galicien) (jf. tekstboks 3). I de andre reviderede medlemsstater blev foranstaltning 115 ikke anvendt.

Tekstboks 3

Spanien (Galicien) - Finansiering af oprettelsen af »nye« tjenester, der i virkeligheden ikke var nye

Spanien (Galicien) finansierede angiveligt »nye« rådgivningstjenester oprettet af leverandører, der faktisk allerede eksisterede før implementeringen af landdistriktsprogrammet for 2007-2013. Der blev finansieret rådgivning om emner, der ansås for at være nye, uanset om der kunne dokumenteres et behov eller en efterspørgsel fra aktørerne i landdistrikterne, og/eller om de eksisterende strukturer var tilstrækkelige til at dække disse nye emner (dvs. uanset om ydelsen af rådgivning om de nye emner krævede ansættelse af nyt personale, leje af ekstra faciliteter og/eller køb af nyt udstyr).

Det forhold, at den reviderede leverandør reducerede sit personale ved udgangen af den femårige støtteperiode tyder på, at firmaet også havde brug for støtten fra ELFUL til at dække sine driftsudgifter.

Ud over risikoen for at finansiere eksisterende leverandører er der også en risiko for overfinansiering af leverandørernes personaleomkostninger. Personaleomkostninger finansieres under foranstaltning 115, men også via foranstaltning 114, som giver tilskud til de gebyrer, som landbrugerne betaler leverandørerne for at få rådgivning.

29

Revisionen viste, at ELFUL på trods af utilstrækkelige behovsanalyser også medfinansierer relevante foranstaltninger til videnoverførsel og rådgivning. Dette skyldtes dog ikke identifikation af og målretning mod specifikke behov (jf. tekstboks 4).

Tekstboks 4

Eksempler på finansierede projekter, der er relevante og innovative

Sverige - »Generationsskifte«

Projektet »generationsskifte« vedrører overdragelse af en bedrift fra den ældre til den yngre generation. Dette bliver stadig vigtigere på grund af aldersfordelingen i den befolkning, der aktivt beskæftiger sig med landbrug (over 50 % af landbrugerne i Sverige og i EU er 55 eller derover¹⁷). Det endagskursus, der blev undersøgt i Sverige, giver hovedsagelig oplysninger om økonomiske og finansielle spørgsmål (navnlig beskatning) samt civilretlige spørgsmål. De psykologiske og følelsesmæssige aspekter, som også er væsentlige i overdragelsen af et familielandbrug, berøres, men behandles nærmere i de coachingseancer, der også er tilgængelige.

Sverige - »Grön arena«

»Grön arena« er et projekt, som støtter landbrug, der leverer tjenester vedrørende socialt omsorgsarbejde, uddannelse, sundhed og fritid, f.eks. aktiviteter på bedriften for ældre eller for børn efter skoletid, »velværeaktiviteter« på landet eller med dyr osv. Dette projekt opfylder samfundsmæssige behov og giver landbrugerne mulighed for en alternativ indkomst. Efter at være afprøvet i én region blev projektet udvidet til hele landet.

Østrig - Ledelseskursus for kvinder i landdistrikterne

Formålet med dette ledelseskursus var at opmuntre og ruste kvinder til at overtage ansvarsposter i virksomheder og samfundsgrupper i landdistrikterne og dermed også til at tjene som rollemodeller og opmuntre andre kvinder til at blive mere aktive i udviklingen af landdistrikter. Dette kursus er helt klart relevant ifølge Fællesskabets strategiske retningslinjer for programmeringsperioden 2007-2013¹⁸, der fastsatte eksplicitte mål om at fremme kvinders adgang til arbejdsmarkedet og tage hensyn til kvinders uddannelsesbehov (jf. også tekstboks 9).

Medlemsstaterne kontrollerer ikke altid leverandørernes kvalifikationer og erfaring

30

For at sikre kvaliteten og effektiviteten af de udbudte videnoverførsels- og rådgivningstjenester skal det kontrolleres, at de organer, der leverer sådanne tjenester, er kompetente hvad angår både personalets kvalifikationer og erfaringer og den egentlige uddannelsesaktivitet samt den administrative og tekniske kapacitet.

31

For så vidt angår rådgivningstjenester konstaterede Retten, at alle medlemsstaterne havde overholdt de forventede standarder¹⁹, hvilket gjorde det muligt for landbrugere og skovbrugere at vælge fra en liste over autoriserede leverandører. I Sverige vedrørte kravene til kvalifikationer og erfaring imidlertid kun rådgivning om krydsoverensstemmelse og arbejdssikkerhed, fordi de andre former for rådgivning til landbrugerne blev tilbudt under foranstaltning 111, hvor der ikke var fastsat sådanne krav.

32

I mangel af relevante EU-regler havde Sverige ikke fastsat krav til foranstaltninger vedrørende videnoverførsel. Andre reviderede medlemsstater havde fastlagt relevante støtteberettigelses- eller tildelingskriterier, men selv om der blev konstateret nogle gode praksis, fremgik det af revisionen, at procedurerne for vurdering af de kvalifikationer, der krævedes af leverandørerne, var temmelig ineffektive.

33

Østrig og Det Forenede Kongerige (England) stiller strikse krav til leverandører. I Østrig er leverandører af videnoverførselstjenester kun støtteberettigede, hvis de har et kvalitetsstyringscertifikat, som er gyldigt for voksenuddannelsesinstitutioner, og i Det Forenede Kongerige (England) skal interesserede leverandører bevise deres finansielle, tekniske eller faglige formåen i første fase af en tretrinsudbudsprocedure. Det fremgik dog af revisionen, at myndighederne i begge tilfælde ikke systematisk kontrollerer kvalifikationer og erfaring for de firmaer, der leverer kurser, og for deres lærere (jf. også tekstboks 5).

Tekstboks 5

Østrig: Uddannelsesleverandørernes kvalitetsstyringscertifikater blev ikke kontrolleret

Med henblik på at kontrollere støtteberettigelseskriteriet om, at leverandører af videnoverførselstjenester skal have et kvalitetsstyringscertifikat, har de østrigske myndigheder medtaget relevante punkter i deres tjeklister. Retten konstaterede dog i fire ud af 30 tilfælde, at myndighederne bekræftede det pågældende punkt i deres tjekliste, selv om der ikke fandtes noget kvalitetsstyringscertifikat.

De samlede offentlige udgifter, der var udbetalt til de fire leverandører, beløb sig til 3,6 millioner euro (ELFUL: 1,8 millioner euro), hvoraf ca. 3,1 millioner euro (ELFUL: 1,6 millioner euro) vedrørte en enkelt leverandør. I oktober 2014 meddelte denne leverandør, at firmaet nu havde fået sit kvalitetsstyringscertifikat, men det havde leveret kurser siden 2007.

34

Lignende problemer med utilstrækkelig kontrol af leverandørernes kvalifikationer blev konstateret i Polen og Spanien (Galicien). Myndighederne stolede på leverandørernes oplysninger uden at se dokumentation herfor. Når myndighederne i Spanien (Galicien) selv leverede uddannelseskurser, blev personalets kvalifikationer og erfaring og den tekniske og administrative kapacitet taget for givet, og der blev ikke foretaget kontrol.

Udvælgelsen af aktiviteter og leverandører sker ikke på grundlag af fair og gennemsigtig konkurrence

35

Konkurrence tilskynder leverandører til at forbedre kvaliteten af deres tjenester, tilbyde gode priser og foreslå behovsbaserede tjenester, og det burde dermed give mere valuta for de europæiske skatteyderes penge. Det grundlæggende princip er, at konkurrence skal være fair og gennemsigtig. Hertil kommer, som allerede nævnt i punkt 24, at de ansvarlige myndigheder bør have et klart billede af de ydelser, der er behov for, for at kunne definere de nødvendige tjenester enten i indkaldelser af forslag eller udbud eller opstille hensigtsmæssige kriterier for udvælgelse af de relevante aktiviteter.

36

Med hensyn til foranstaltninger vedrørende videnoverførsel har de reviderede medlemsstater forskellige måder at udvælge leverandører og tjenester på, lige fra at der indgås kontrakter uden konkurrence, eller at myndighederne eller dertil knyttede organer selv leverer tjenester, til at der foretages enkeltstående indkaldelser af forslag eller anvendes udbudsprocedurer. Trods den brede vifte af anvendte procedurer konstaterede Retten generelt, at det var forslag fra veletablerede leverandører af videnoverførselstjenester, der blev udvalgt igen og igen, og som modtog det meste af ELFUL-støtten. Retten mener, at dette skyldes manglende konkurrence, og/eller at der manglede fairness og gennemsigtighed.

37

I de følgende punkter beskriver Retten de procedurer, den så i de forskellige reviderede medlemsstater, og nogle risici og konstateringer, der vedrører disse procedurer:

Ingen konkurrencebaseret udvælgelse af leverandører og tjenester - Østrig og Sverige

38

Der kan ansøges om eller indgives forslag til projekter til enhver tid i hele programmeringsperioden, dvs. uden faste perioder eller frister. Som følge heraf er det ikke muligt at foretage en konkurrencebaseret vurdering og udvælgelse af projekter og leverandører, og leverandørerne har ikke noget incitament til at foreslå særlig behovsorienterede og veludformede tjenester, og der er derfor stor risiko for, at størstedelen af den finansielle støtte bliver brugt på tjenesteydelser, der er styret af leverandørerne.

39

På tidspunktet for revisionen havde en gruppe af offentlige uddannelsesinstitutioner i Østrig modtaget 77,3 % af ELFUL’s midler til foranstaltning 111 og 54,3 % af midlerne til foranstaltning 331. Disse uddannelsesinstitutioner havde en konkurrencemæssig fordel frem for andre leverandører, da ingen andre leverandører havde haft mulighed for at deltage i officielle møder afholdt af myndighederne, hvor nye kurser og gennemførelsesbestemmelser blev drøftet. En evalueringsrapport bestilt af de østrigske myndigheder konstaterede, at provinserne [Bundesländer] næsten udelukkende godkendte kurser, der allerede blev udbudt af disse institutioner, med potentielt høje dødvægtseffekter til følge²⁰.

Intern levering af tjenester - Spanien (Galicien) og Sverige

40

Der foregår en omfattende intern levering af tjenester i Spanien (Galicien) (89 % af budgettet for foranstaltning 111) og i Sverige (61 % af budgettet for foranstaltning 111 og 35 % for foranstaltning 331). Private leverandører fik ikke mulighed for at gennemføre sådanne projekter, som i stedet blev godkendt direkte af medlemsstatens myndigheder. Retten fandt ingen dokumenteret beslutningsprocedure, hvor der var fastsat et finansielt loft, og/eller hvor der var givet en begrundelse for intern levering (f.eks. tilstedeværelse af intern ekspertise og kapacitet eller behov for kvalifikationer, som markedet ikke dækker).

41

I Sverige blev interne projekter behandlet på samme måde som projekter, der blev gennemført af eksterne uddannelsesleverandører, dvs. at en anden organisatorisk enhed under samme myndighed godkendte aktiviteten. Projekterne blev dog ikke opstillet i en prioriteringsrækkefølge, og Retten fandt, at adskillige kontroller kun blev gennemført proforma (jf. punkt 53).

42

Interne projekter blev også udliciteret, men omkostningerne ved de dertil knyttede administrative aktiviteter (f.eks. udarbejdelse af en udbudsbekendtgørelse og kontrol af modtagne tilbud), som reelt var en del af myndighedernes normale opgaver, blev henført under projektet. Endvidere konstaterede Retten tilfælde, hvor myndighedernes interne projekter var betydeligt dyrere end de tjenester, der allerede var tilgængelige på markedet uden støtte fra ELFUL (jf. punkt 55).

Indkaldelser af forslag - Spanien (Galicien)

43

I Spanien (Galicien) blev kun 11 % af budgettet til foranstaltning 111 gennemført ved hjælp af en konkurrencebaseret udvælgelsesprocedure, dvs. de årlige indkaldelser af forslag. De indkomne forslag blev vurderet på grundlag af et system med point for forskellige kriterier, der var meddelt potentielle leverandører. Revisionen viste imidlertid, at der ikke var nogen objektiv metode for tildeling af point. Det medførte, at ansøgningerne enten fik 0 point (når de krævede oplysninger i ansøgningen manglede) eller det højest mulige antal point (når de relevante felter var udfyldt, også selv om oplysningerne ikke var specifikke). Som følge heraf var udvælgelsesproceduren ikke gennemskuelig og gav ikke sikkerhed for, at de bedste leverandører og tjenester blev udvalgt.

Offentligt udbud - Det Forenede Kongerige (England) og Polen

44

Offentligt udbud er en konkurrencebaseret udvælgelsesprocedure, der følger formaliserede regler. Når den anvendes korrekt, bør den give rimelig sikkerhed for fairness og gennemsigtighed og gode resultater med hensyn til udvælgelse af leverandører og projekter. Retten konstaterede imidlertid en række forhold, der giver anledning til bekymring.

45

I Det Forenede Kongerige (England) var der et problem med relation til underentreprise. Udbudsproceduren i flere faser og størrelsen af kontrakterne er til fordel for de større leverandører. Mindre leverandører kan kun blive del af en leveringsstruktur gennem underentreprise. De engelske myndigheder kræver, at tilbudsgiverne forelægger relevante oplysninger, f.eks. om deres aftaler med underleverandører, om deres kontraktforvaltning og om den kommunikation, der er planlagt for at sikre det ønskede resultat. Men samtidig har de ingen direkte kontrol med underentrepriserne og er afhængige af hovedleverandøren, både med hensyn til udvælgelsen af underleverandører og faktureringen af tjenesteydelser. Dette medførte, at hovedkontrahenten fik en alt for stor fortjeneste ud af myndighedernes betalinger. Dette aspekt uddybes yderligere i del 2 i denne beretning (jf. tekstboks 8).

46

I Polen blev udbudsproceduren bragt i fare af et dårligt udformet tildelingssystem, der favoriserede veletablerede konsortier frem for nye leverandører. Det fremgår også af Rettens revisionsresultater, at myndighederne ikke kan nøjes med at udføre en samlet vurdering af de konsortier, der ansøger, men også skal vurdere de enkelte medlemmers kapacitet og roller (jf. tekstboks 6).

Tekstboks 6

Tildelingssystemet i Polen er dårligt udformet og dårligt gennemført

Nyetablerede leverandører med under to års erfaring kan aldrig opnå det krævede minimum af point for organisatorisk erfaring, og de er derfor på forhånd udelukket fra finansiel støtte uanset kvaliteten af de aktiviteter, de foreslår.

Endvidere giver de polske gennemførelsesregler mulighed for at tildele tre point for udveksling af erfaring vedrørende organisering af kurser i tilfælde, hvor en landbrugsorganisation er medlem af et konsortium, der deltager i udbuddet. Retten konstaterede, at myndighederne havde tildelt tre point til et sådant konsortium, selv om landbrugsorganisationens rolle med hensyn til levering af en tjeneste var begrænset og end ikke gav anledning til udbetaling. En analyse af flere antagne bud viste, at disse tre point kan være afgørende for at vinde udbuddet.

Kommissionens vejledning til medlemsstaterne om videnoverførsel og rådgivning var begrænset

47

Kommissionen godkendte LDP’erne i begyndelsen af programmeringsperioden og krævede hverken, at medlemsstaterne i deres programmeringsdokumenter klart skulle beskrive behovene for viden og færdigheder hos aktørerne i landdistrikterne, eller at de skulle beskrive deres udvælgelsesprocedurer. Endvidere gav Kommissionen i programmeringsperioden 2007-2013 ikke nogen passende vejledning, der kunne have hjulpet medlemsstaterne til at indføre bedre procedurer. Hvad angår den nye programmeringsperiode udarbejdede Kommissionen mere ekstensiv vejledning om foranstaltningerne uden at gå i detaljer med, hvordan behovene for viden og færdigheder skulle identificeres (f.eks. gennem fleksible analytiske procedurer og planlægningsprocedurer). På grundlag af de programmeringsdokumenter, der var til rådighed på tidspunktet for revisionen, fandt Retten ikke tegn på, at medlemsstaterne havde foretaget en bedre analyse af behovene for viden og færdigheder (jf. punkt 23-29).

48

Ud over de eksisterende retlige bestemmelser om rådgivningstjenester i 2007-2013 udstedte Kommissionen ikke retningslinjer til medlemsstaterne med henblik på at sikre, at leverandører af videnoverførsels- og rådgivningstjenester er pålidelige, velkvalificerede og erfarne og har den nødvendige administrative og tekniske kapacitet. Med hensyn til programmeringsperioden 2014-2020 kan der vise sig visse forbedringer, navnlig fordi EU-bestemmelserne vedrørende leverandørernes kapacitet og kvalifikationer er blevet udvidet til også at dække videnoverførselstjenester²¹ (jf. punkt 30-34).

49

Med hensyn til programmeringsperioden 2007-2013 var Kommissionen ikke altid bekendt med problemerne med de eksisterende procedurer for udvælgelse af leverandører og tjenester og kunne således ikke pålægge medlemsstaterne at iværksætte korrigerende foranstaltninger (jf. punkt 35-46).

50

Med hensyn til programmeringsperioden 2014-2020 kræver lovgivningen, at proceduren for udvælgelse af leverandører af rådgivningstjenester skal være underlagt lovgivningen om offentlige udbud²². Der er derfor risiko for, at udbuddene resulterer i kun én vinder pr. geografisk og/eller tematisk område og begrænser valgmulighederne for aktørerne i landdistrikterne. Denne risiko kunne afbødes af, at medlemsstaterne eventuelt kan underskrive rammeaftaler med flere leverandører²³ og dermed gøre det muligt for aktørerne i landdistrikterne at vælge mellem en række leverandører.

51

Med hensyn til udvælgelse af leverandører og tjenester vedrørende videnoverførsel er der ingen eksplicit bestemmelse i den relevante lovgivning, men medlemsstaterne kan vælge mellem forskellige procedurer alt efter deres nationale retsregler, herunder udbud og intern procedure²⁴. Da der ikke er udsendt yderligere specifik vejledning fra Kommissionen, er det sandsynligt, at de problemer, som Revisionsretten har påpeget i forbindelse med programmeringsperioden 2007-2013, stadig findes, f.eks. med hensyn til intern levering uden gennemsigtige beslutningsprocedurer eller begrundelser, underentrepriser, der ikke er underlagt administrativ kontrol og de samme standarder som normale kontrakter, og tildelingsprocedurer, der ikke er gennemsigtige og/eller fair.

Del II - procedurer til at sikre omkostningseffektiv og koordineret levering af videnoverførsels- og rådgivningstjenester

Medlemsstaterne godkendte uddannelsesaktiviteter uden at foretage effektiv kontrol af, om omkostningerne var rimelige …

52

Sikring af, at omkostningerne til tilskud til udvikling af landdistrikter holdes under kontrol, er et centralt element i den »forsvarlige økonomiske forvaltning«, der kræves i EU’s finansielle bestemmelser, og som betyder, at alle, der administrerer EU’s budget, forventes at overholde princippet om sparsommelighed, dvs. at støtte det rigtige til den rette pris. Dette bør gøres ved at kontrollere omkostningerne på forhånd, dvs. før godkendelsen af tilskuddene og før udbetalingen.

53

Som Retten fremhævede i sin særberetning nr. 22/2014²⁵, gør medlemsstaternes myndigheder ikke nok for at sikre, at de omkostninger, der ligger til grund for tilskuddene til udvikling af landdistrikter, er rimelige. Med hensyn til foranstaltninger vedrørende videnoverførsel er projektansøgningerne ofte ikke tilstrækkeligt detaljerede til, at der kan foretages en hensigtsmæssig vurdering af omkostningerne i forhold til de planlagte aktiviteter. Imidlertid godkendte myndighederne i Østrig og Sverige disse generelle projektansøgninger og angav på deres tjeklister, at det rent faktisk var kontrolleret, at omkostningerne var rimelige. Andre eksempler på svagheder i den forudgående kontrol i medlemsstaterne gives i tekstboks 7.

… og der er tegn på, at de somme tider betalte for meget for uddannelses- eller rådgivningstjenester, der ikke var tilstrækkeligt begrundede

54

Som beskrevet i det foregående skal medlemsstaternes myndigheder kontrollere, at de tilskud, de godkender, er baseret på rimelige omkostninger. Det er dog ikke usædvanligt, at de afholdte omkostninger er forskellige fra de omkostninger, der blev godkendt på ansøgningsstadiet: Både specifikationerne og priserne kan ændre sig. Derfor har medlemsstaternes myndigheder brug for regler og systemer for at kunne opdage væsentlige afvigelser fra de godkendte projektomkostninger og kontrollere, at de reviderede omkostninger stadig er rimelige, inden de udbetaler tilskuddet.

Tekstboks 7

Eksempler på svagheder i den forudgående kontrol af omkostningernes rimelighed

Det Forenede Kongerige (England):

Myndighederne havde kun modtaget ét tilbud fra en uddannelsesleverandør som svar på en indkaldelse af tilbud. De accepterede tilbuddet uden at sammenligne priserne med historiske omkostninger eller andre benchmarks. Retten konstaterede, at den pris pr. kursist, som myndighederne blev afkrævet, var mellem to og otte gange så høj som den standardpris, der var oplyst i leverandørens katalog.

Spanien (Galicien):

En forhøjelse af budgettet til et uddannelsesprojekt blev accepteret, uden at der blev anmodet om nogen form for dokumentation, der kunne begrunde den foreslåede forhøjelse.

Østrig:

Budgettet for et stort projekt blev forhøjet to gange, hvilket medførte et samlet tilskud på 2,7 millioner euro. Myndighederne godkendte budgetforhøjelsen med den begrundelse, at de forelagte udgiftsberegninger var baseret på faktiske betalinger for lignende aktiviteter gennemført tidligere år. Retten fandt dog intet bevis for, at der var foretaget passende kontrol heraf.

55

Retten konstaterede adskillige svagheder i procedurerne på udbetalingsstadiet, hvilket resulterede i ukorrekte betalinger, overbetaling eller usikkerhed om rigtigheden af det betalte beløb, som vist nedenfor:

οObligatoriske kurser for landbrugere, f.eks. i håndtering af plantebeskyttelsesmidler og i dyrevelfærd, som de regionale myndigheder leverede direkte for henholdsvis 2 680 euro og 2 030 euro, blev udbudt i samme region til en meget lavere pris (henholdsvis 150 og 200 euro) (Spanien - Galicien).

οBetalingerne blev ikke justeret på grundlag af deltagernes faktiske deltagelse i kurset, selv om projektet skulle faktureres på dette grundlag (Spanien - Galicien).

οDeltagerlisterne var ikke pålidelige: De var underskrevet i forvejen eller viste tegn på, at en anden end kursusdeltageren havde foretaget ændringer i dem, eller kunne ikke fortolkes på grund af de forskellige anvendte tegn og koder (Polen, Spanien - Galicien).

οDe omkostninger, medlemsstatens myndigheder blev afkrævet for uddannelseskurser, var meget højere end de beløb, som reelt blev betalt til underleverandørerne (Det Forenede Kongerige - England, jf. tekstboks 8).

οNår medlemsstatens myndigheder selv gennemførte projekter, var det ikke muligt at fastslå sammenhængen mellem omkostningerne ved den enkelte uddannelsesaktivitet og den tilsvarende betalingsanmodning, der blev forelagt for betalingsorganet, inden for en rimelig tidsramme (Sverige).

οDer var ingen forpligtelse til at gemme timesedler, eller reglerne var uklare eller gjorde det ikke muligt at foretage en korrekt bogføring af den tid, der reelt blev brugt på uddannelsesaktiviteter, enten af leverandørerne eller af de offentlige myndigheder selv (Sverige, Polen og Spanien). Når kurserne afholdes af offentlige myndigheder, betyder det, at der er risiko for, at aktiviteter, der ligger inden for disse myndigheders normale mandat, vil blive tilskrevet projekter, der medfinansieres af ELFUL (jf. også punkt 42).

οNogle rådgivningstjenester blev finansieret fuldt ud (Sverige), hvilket er i strid med reglerne, som begrænser finansieringssatsen til 80 %.

οDer findes ikke altid klare aftaler med eksterne undervisere og foredragsholdere, og deres fakturaer er ikke tilstrækkeligt detaljerede til, at det kan konstateres, både at omkostningerne er korrekte og rimelige, og at der er en sammenhæng med det projekt, der skal etableres (Østrig og Sverige).

Tekstboks 8

Alt for høje fortjenester i Det Forenede Kongerige (England)

I Det Forenede Kongerige (England) betalte medlemsstatens myndigheder alt for høje beløb for adskillige kurser, selv om der blev anvendt en udbudsprocedure. En betalingsanmodning fra en leverandør vedrørende tre kurser omfattede omkostninger, der var 13,8 gange højere end de direkte uddannelsesomkostninger, som denne leverandør havde betalt til sine underleverandører. En inspektør fra betalingsorganet havde også påpeget denne mangel på valuta for pengene (inden Rettens revision), men det havde ikke haft følger for betalingen. Som følge heraf påtænker de britiske myndigheder at indføre strengere kontrol med gennemførelsesplanen.

1 Der kunne være nogle få andre omkostninger, f.eks. til annoncering og administration.

2 Ifølge betalingsanmodningen.

Kilde: Den Europæiske Revisionsret.

Kommissionens revisionsdækning gav ikke tilstrækkelige oplysninger om de svagheder, Revisionsretten konstaterede

56

Kommissionen skal gennem sine revisioner overvåge de forvaltnings- og kontrolsystemer, der er etableret i medlemsstaterne²⁶. Videnoverførsels- og rådgivningstjenester anses for at være af stor betydning for den videre udvikling af landdistrikterne og deres økonomi. Kommissionens revisionsdækning med henblik på at overvåge forvaltningen af disse foranstaltninger gav dog ikke tilstrækkelige relevante oplysninger om medlemsstaternes gennemførelse og kontrolprocedurer, og den har hverken påvist eller afhjulpet nogen af de ovennævnte svagheder.

57

Kommissionen har ikke gennemført en særlig revision af videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger i perioden 2007-2013 med den begrundelse, at de involverede beløb er relativt lave. I 2010 var foranstaltning 111 omfattet af en bredere anlagt revision. Den afslørede adskillige svagheder i forvaltnings- og kontrolsystemerne (centrale kontroller) og gav anledning til en finansiel korrektion²⁷.

Der foregår ingen koordinering af EU-fondene og andre fonde for at sikre effektive videnoverførsels- og rådgivningstjenester

58

Som anført i punkt 13 er det muligt at finansiere videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter for aktørerne i landdistrikterne med andre kilder end ELFUL. Ved besøgene på stedet og på grundlag af sin spørgeundersøgelse (jf. punkt 20) konstaterede Retten, at andre EU-fonde (især ESF) samt nationale og regionale finansieringskilder tilvejebringer en sådan finansiering.

59

For at undgå, at aktiviteter dobbeltfinansieres af forskellige fonde, skal medlemsstaterne foretage afgrænsninger mellem de forskellige fonde i deres LDP’er²⁸ og implementere effektive forvaltningsprocedurer²⁹.

60

Afgrænsningen af de forskellige EU-fonde var dog ikke kun medlemsstaternes ansvar. Den burde være startet i Kommissionen med en egentlig koordinering mellem de generaldirektorater, der er ansvarlige for de forskellige fonde. Kommissionen burde have vurderet, hvorvidt afgrænsningen var passende, og godkendt den som led i de nationale strategiplaner for udvikling af landdistrikter, udstedt retningslinjer og kontrolleret gennemførelsen af foranstaltninger i medlemsstaterne.

61

For programmeringsperioden 2007-2013 udstedte Kommissionen ingen retningslinjer om afgrænsning eller om undgåelse af risikoen for dobbeltfinansiering, og den godkendte medlemsstaternes LDP’er uden at kræve yderligere oplysninger om de mekanismer, der skulle anvendes for at undgå dobbeltfinansiering. Retten konstaterede i flere tilfælde, at aktiviteter, der lignede hinanden, blev finansieret af forskellige fonde, og at afgrænsningen mellem fondene var vag. Den klare ulempe ved denne situation er, at hver fond skal have de samme forvaltningsstrukturer. Jo mindre klar afgrænsningen er, desto større er risikoen for dobbeltfinansiering, hvis forvaltningsprocedurerne ikke fungerer godt.

62

Retten konstaterede ikke desto mindre, at nogle medlemsstater anvendte god praksis for at mindske risikoen for dobbeltfinansiering, såsom stempling af fakturaer (Spanien (Galicien), Østrig, Polen), indhentning af erklæringer fra støttemodtagerne (Spanien (Galicien)) og gennemførelse af høringer mellem de kompetente myndigheder samt obligatoriske kontroller på ansøgningsstadiet (Sverige).

63

For så vidt angår afgrænsningen mellem de forskellige EU-fonde undersøgte Retten medlemsstaternes nationale strategiplaner og landdistriktsprogrammer for programmeringsperioden 2007-2013 og konstaterede følgende svagheder:

οI Spanien (Galicien) kunne uddannelsesaktioner, der ikke indgik i »almindelig uddannelse« i landdistrikterne, støttes af ELFUL, ESF eller EFRU. Der var imidlertid ikke defineret nogen relevante afgrænsningskriterier. Retten fandt eksempler på både IT-kurser og kurser vedrørende kooperativt iværksætteri i landdistrikterne, der var finansieret af ELFUL (foranstaltning 111), EFRU eller ESF.

οI Det Forenede Kongerige (England) var ESF-finansierede kurser i ledelse og forvaltning, IT og kontorfærdigheder åbne for alle virksomheder, herunder virksomheder i landdistrikterne, selv om afgrænsningskriterierne syntes at udelukke dem.

οI Polen blev der finansieret uddannelsesaktiviteter, der lignede hinanden, under ESF-programmet Human Capital Operational Programme og foranstaltning 111.

οI Belgien (Vallonien) kunne aktiviteter, der lignede hinanden, finansieres under foranstaltning 331 og ESF. Foranstaltningen blev lanceret med midler til udvikling af landdistrikter, men blev derefter indstillet. De belgiske myndigheder har forklaret, at uddannelsesleverandørerne foretrak ESF-finansiering, fordi de mente, at ESF’s regler for godtgørelse af omkostninger er mindre strenge end ELFUL’s regler.

64

I Spanien (Galicien) viste revisionen, at der i det anvendte system var en risiko for dobbeltfinansiering fra foranstaltning 115 og ESF, eftersom personaleomkostningerne for nyansatte blev dækket af begge fonde. Der blev konstateret et tilfælde, hvor en leverandør var støttemodtager både under ESF (122 400 euro) i forbindelse med jobskabelse og under foranstaltning 115 (124 700 euro).

65

I den nye programmeringsperiode 2014-2020 understreger de relevante forordninger betydningen af en større sammenhæng mellem EU-fondene. Den nye fremgangsmåde fokuserer mindre på afgrænsning og mere på komplementaritet. Der manglede dog operationel vejledning fra Kommissionen. Retten har analyseret partnerskabsaftalerne, og det er for flere medlemsstater ikke klart, hvordan de koordinationssvagheder, der fandtes i programmeringsperioden 2007-2013, vil blive afhjulpet i den nye periode.

Del III - procedurer til at overvåge og evaluere resultaterne af videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter

66

Overvågning og evaluering³⁰ er centrale elementer til sikring af, at EU-budgettet anvendes fornuftigt. Som det fremgår af figur 4 og punkt 1, kan overvågning og evaluering levere input til kortfristede analyser, til specificeringen af programmer i den syvårige programmeringsperiode og til udformningen af langfristede programmer for fremtiden.

67

Da Kommissionen ikke har brugt nogen model, henviser Retten til en anerkendt model, »Kirkpatricks fire niveauer«, der bruges til evaluering af uddannelsesprogrammer. Principperne i denne model kan anvendes på ethvert uddannelsesprogram (jf. bilag II). Kirkpatricks fire niveauer er udformet som en sekvens af metoder til evaluering af uddannelsesprogrammer. Når man bevæger sig fra et niveau til det næste, bliver processen vanskeligere og tager længere tid, men hvert efterfølgende niveau giver også flere værdifulde oplysninger³¹.

68

De oplysninger, der fås på niveau 1 og 2 (reaktion og læring), bruges primært til at identificere problemer med kvaliteten af den leverede tjeneste, aktivitetens omfang osv. Disse oplysninger kan tjene som input til at finjustere specifikationerne for efterfølgende aktioner eller til at forbedre udvælgelsen af leverandører i efterfølgende udbud eller forslagsindkaldelser. Niveau 3 og 4 (adfærd og resultater) kan anvendes til at vurdere virkninger og resultater af aktionerne og tjener mere strategiske formål, såsom at genvurdere behovene, identificere nye behov osv.

Uddannelsesleverandørerne indsamler ofte direkte feedback fra kursusdeltagerne, men den anvendes sjældent af medlemsstaternes myndigheder til at forbedre efterfølgende aktioner

69

Retten konstaterede, at de fleste medlemsstater indhenter umiddelbar feedback fra kursusdeltagere i forbindelse med videnoverførselsforanstaltninger under ELFUL, men ikke bruger den i det omfang, de kunne, til at vurdere kursuskvaliteten eller til at ændre kurserne. Kun få medlemsstater overvåger oplysningerne om den faktiske læring (niveau 2).

70

I de fleste af de reviderede medlemsstater udfylder kursusdeltagerne feedbackskemaer (eller tilfredshedsundersøgelser) umiddelbart efter kurset. Det sker for det meste på leverandørens initiativ, men nogle medlemsstaters myndigheder har retningslinjer eller standardiserede feedbackskemaer (jf. tekstboks 9).

71

I mange tilfælde udnytter medlemsstaternes myndigheder imidlertid ikke de indsamlede oplysninger fuldt ud. I Polen fremsendes der kun konsoliderede resultater af ét kvalitativt spørgsmål til myndighederne i den endelige rapport på udbetalingsstadiet. I Østrig fremsendes der hverken feedbackskemaer eller analyser heraf til myndighederne. I Spanien (Galicien) modtager myndighedernes centrale tjenester, når der er tale om uddannelsesaktioner, der forvaltes gennem direkte intervention, ikke de udfyldte skemaer fra projektkoordinatorerne.

Tekstboks 9

Eksempler på god praksis med hensyn til indsamling af oplysninger til projektevaluering

De polske myndigheder forsyner leverandørerne med standardiserede feedbackskemaer med 11 kvalitative spørgsmål.

Myndighederne i Det Forenede Kongerige (England) tillader, at leverandørerne bruger deres egne evalueringsformularer, men sikrer gennem retningslinjer, at formularerne opfylder visse mindstekrav. Kursisterne skal vælge mellem tre eller flere svar (f.eks. meget tilfreds, tilfreds eller ikke tilfreds) vedrørende seks forskellige elementer: kursets rytme og indhold, materialer, sted og faciliteter, støtten fra underviseren, kursets generelle kvalitet og relevansen af de opnåede færdigheder. Deltagerne skal også angive, om færdighederne er relevante, og om det er sandsynligt, at de vil blive anvendt i praksis. Der skal være afsat plads til bemærkninger og forbedringsforslag.

Ligeledes i Det Forenede Kongerige (England) gennemfører myndighederne en telefonrundspørge blandt tilfældigt udvalgte kursister. Det primære formål er at kontrollere, at de pågældende har deltaget i kurset, men det er også en nyttig feedbackmekanisme.

I Østrig så Retten et godt eksempel på en evaluering, der var integreret i konceptet i et innovativt forvaltningskursus for kvinder, der deltager aktivt i landdistriktsudvikling. Kurset omfattede en vurdering af hvert moduls kvalitative elementer, såsom indlæringsatmosfære, kursets indhold og praktiske relevans samt undervisernes og kursusmaterialernes kvalitet. Underviserne skulle foretage en selvevaluering, der blev sammenholdt med deltagernes evaluering, og til sidst havde leverandøren en feedbackdiskussion med de østrigske myndigheder. Deltagerne skulle også fremlægge et eksamensdokument, som de havde arbejdet på under hele forløbet, og leverandøren har til hensigt at foretage en undersøgelse efter 1-2 år for at høre, om deltagerne stadig bruger den viden og de færdigheder, de fik. Interview med deltagere, der bekræfter de positive resultater af evalueringen, kan også ses på internettet.

72

Myndighederne i de fleste af de medlemsstater, der blev besøgt under revisionen, overvåger ikke, i hvilket omfang deltagerne reelt erhverver den viden, de færdigheder og de holdninger, som er tilsigtet, ved at deltage i læringsaktiviteten (svarende til niveau 2 (læring) i Kirkpatrick-modellen). I Spanien fulgte myndighederne f.eks. ikke op på, hvor mange af kursusdeltagerne der reelt tog den prøve, som forberedelseskurset var beregnet til. I Det Forenede Kongerige (England) overvåger myndighederne ikke beståelsesprocenten for kurser, hvor der gives et certifikat, og Retten fandt eksempler på, at selv hovedkontrahenten ikke kendte til beståelsesprocenten i forbindelse med de kurser, som underleverandøren leverede. I Polen afholdes der ingen prøver eller interview før og efter kurset for at evaluere, hvad kursisten har lært. Det certifikat, som deltagerne modtager, når kurset er færdigt, er blot en bekræftelse på, at de har deltaget, og ikke en bekræftelse på, at de har bestået en prøve.

73

I Østrig skal deltagere i kurser, hvor der gives et certifikat, til gengæld bestå en prøve. Leverandørerne skal overvåge og evaluere kurserne i overensstemmelse med visse kriterier og forelægge et resumé af resultaterne til det nationale landbrugskammer. Ifølge de udleverede data udstedes der over 850 certifikater pr. år, hvilket svarer til en beståelsesprocent på ca. 95 %.

Der findes eksempler på god praksis, hvor medlemsstaterne gør en indsats for at indsamle nyttige oplysninger om effekten af videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter

74

Som anført i det foregående afsnit udnytter medlemsstaterne ikke fuldt ud mulighederne for projektevaluering. Nogle medlemsstater bestilte undersøgelser eller evalueringer af uddannelsesprogrammer for at få oplysninger om adfærdsændringer (Kirkpatrickmodellens niveau 3) og resultater (niveau 4). I forbindelse med sådanne undersøgelser skal der først indsamles grundlæggende evalueringsdata, nogle gange længe efter kursernes afslutning, hvilket gør det endnu mere vanskeligt og tidskrævende at drage relevante konklusioner.

75

I Sverige indhentes der feedback på alle fire evalueringsniveauer ved hjælp af regelmæssige landsdækkende spørgeundersøgelser, der foretages pr. post af den svenske statistiske tjeneste. Den seneste undersøgelse blev gennemført i foråret 2010, hvor 8 000 personer, som havde deltaget i videnoverførsels- eller rådgivningsaktiviteter inden for udvikling af landdistrikter, blev spurgt. Der blev gennemført lignende undersøgelser i 1999 og 2006, og der er planlagt en ny undersøgelse i 2015³².

76

I Østrig bestilte myndighederne en specifik evaluering af foranstaltning 111 og 331. Forfatterne til undersøgelsen anvender følgende fire metoder: analyse af nationale og internationale undersøgelser, rapporter og andre dokumenter, onlinespørgeundersøgelse henvendt til aktører i landdistrikterne (både deltagere i uddannelsesforanstaltninger og personer, der ikke har deltaget), uddannelsesleverandører og ansatte i myndighederne, »dialoginterview« på 1-2 timer og »evalueringscaféer«. Forfatterne giver mange detaljerede oplysninger, f.eks. om de anslåede fordele ved uddannelsesforanstaltningerne i almindelighed og ved de forskellige typer aktioner og om hindringerne for deltagelse. På den anden side gør de også opmærksom på svagheder i det østrigske system og foreslår, at der indføres en konkurrencebaseret projektudvælgelsesprocedure, hvor der anvendes specifikke indikatorer for succes for de enkelte projekter³³.

77

Data indsamlet gennem eksterne studier i Det Forenede Kongerige (England) og Sverige gør det også muligt at drage konklusioner om fordelene ved kurser og rådgivning (jf. tekstboks 10).

Tekstboks 10

Eksempler på undersøgelser af effekten af videnoverførsel og rådgivning finansieret inden for rammerne af landdistriktsudvikling

Det Forenede Kongerige (England)

I 2013 færdiggjorde Countryside and Community Research Institute (University of Gloucestershire) en rapport³⁴, hvor man forsøgte at vurdere det sociale udbytte af investeringer (SROI) under akse 1 og 3 i LDP’et for England ved at anvende fire casestudy-områder.

Rapporten konkluderede bl.a., at de konstaterede fordele (f.eks. den forbedrede bedriftsbæredygtighed, husdyrsektorens engagement med hensyn til dyrevelfærd og kompetencer, de forbedrede praksis med hensyn til jord- og arealforvaltning og udviklingen af lokal kapacitet for så vidt angår merværdi under akse 1) i vid udstrækning afspejler niveauet af investeringer i uddannelse og rådgivning.

Sverige

En opfølgningsundersøgelse vedrørende pesticider i et lille afvandingsområde i det sydlige Sverige (Vemmenhög), der blev indledt i 1990, viser, at forekomsten af pesticidrester i vandløbene faldt med 90 %, selv om mængden af anvendte plantebeskyttelseskemikalier næsten ikke er ændret. Analysen viser, at dette i vid udstrækning skyldes øget bevidsthed blandt landbrugerne om sikker håndtering af pesticider, efter at man begyndte med rådgivningstjenester på dette område i 1994.

78

I Sverige har initiativet »Greppa Näringen« (fokus på næringsstoffer)³⁵ siden 2001 givet gratis miljørådgivning til bedrifter på over 50 hektar og/eller med over 25 dyreenheder. Initiativet finansieres under ELFUL og via geninvesterede miljøafgifter. Der gives bl.a. kurser til landbrugere og rådgivere, og der leveres redskaber til beregning af næringsstofbalancer. Evalueringen af rådgivningen til bedrifterne er integreret gennem opfølgningsbesøg og spørgeundersøgelser hvert kvartal. Landbrugernes tilfredshed med rådgivningsbesøgene er temmelig høj, og det er et endnu vigtigere tegn på, at foranstaltningen er vellykket, at kvælstof- og fosforoverskud og ammoniakemissioner pr. bedrift er reduceret.

De data, der indsamles for at måle de samlede resultater af videnoverførsels- og rådgivningstjenesterne på EU-plan, er ikke pålidelige

79

I de foregående afsnit omtales overvågning og evaluering især som et redskab til at forbedre specifikationerne og gennemførelsen af videnoverførsels- og rådgivningstjenester på medlemsstatsniveau. På EU-niveau blev der med forordningen om udvikling af landdistrikter etableret en fælles overvågnings- og evalueringsramme (CMEF) for perioden 2007-2013³⁶. Dette var en ny ordning, som blev indført i 2007, og som omfatter fælles indikatorer, der skal registrere fremskridt med hensyn til opfyldelsen af målene for landdistriktsudvikling, således at de enkelte LDP’er kan sammenlignes, og dataene kan aggregeres. En kommissionsforordning³⁷ fastsætter mere specifikke krav og indeholder en liste over fælles indikatorer for udgangssituation, output, resultater og effekt. Da fælles indikatorer ikke fuldt ud kan registrere alle virkninger af de enkelte LDP’er, kunne medlemsstaterne også fastsætte et begrænset antal yderligere indikatorer. Ingen af de reviderede medlemsstater fastlagde dog supplerende indikatorer vedrørende foranstaltninger til videnoverførsel og rådgivning.

80

Rettens revision bekræftede de alvorlige svagheder med hensyn til tilgængeligheden og kvaliteten af overvågnings- og evalueringsoplysningerne vedrørende udgifterne til landdistriktsudvikling, som blev fremhævet i særberetning nr. 12/2013³⁸.

81

Under revisionen konstaterede Retten følgende svagheder:

οI Polen var den anvendte beregningsmetode ikke i overensstemmelse med CMEF-retningslinjerne, hvilket medførte meget store forskelle i antallet af faktiske uddannelsesdage³⁹.

οDet Forenede Kongerige (England) og Spanien (Galicien) kunne ikke fremlægge alle de ønskede oplysninger, og Østrig tildelte projekter til den forkerte slags CMEF-aktiviteter (hvilket medførte, at antallet af uddannelsesdage og antallet af kursusdeltagere ikke var pålideligt for de forskellige aktivitetstyper).

82

Leverandører og myndigheder i Sverige er forpligtet til at registrere deltagerne i hver enkelt kursus- eller rådgivningsaktivitet online i en fælles database, hvilket er positivt. Finansielle data og oplysninger om administrativ kontrol af projekterne registreres i en særskilt database. Med henblik på indberetning af overvågningsdata til Kommissionen skal databaserne forbindes gennem et projektnummer. Imidlertid betyder opdelingen i to databaser, at der ikke kan gives finansielle oplysninger om de enkelte kursus- eller rådgivningsaktiviteter, f.eks. omkostninger pr. deltager og/eller uddannelsesdag. Endvidere er forbindelserne mellem databaserne problematisk, og Retten konstaterede problemer med datapålideligheden.

83

Dertil kommer, at Kommissionens analyse af de aggregerede data er tydeligt misvisende for adskillige medlemsstater (jf. tekstboks 11).

84

Kommissionen koordinerer CMEF, eftersom det er Kommissionens ansatte, der gennemgår de årlige statusrapporter og aggregerer overvågningsdataene. De kan deltage som observatører i medlemsstaternes tilsynsudvalg og afholde et årligt møde med forvaltningsmyndighederne for at gennemgå det foregående års resultater for hvert enkelt LDP. Kommissionen skal også udarbejde en række rapporter om gennemførelsen og resultaterne af politikken for udvikling af landdistrikter.

85

Kommissionen er imidlertid ikke altid opmærksom på anomalier og dataindsamlingsproblemer i medlemsstaterne og har offentliggjort aggregerede data uden at sikre sig, at de er konsekvente. I mangel af pålidelige oplysninger er Kommissionen derfor ikke i stand til at vurdere, om ELFUL-midlerne til videnoverførsels- og rådgivningsaktioner er brugt fornuftigt eller gør det muligt at nå de mål, der er fastsat for aktionerne.

Tekstboks 11

Eksempler på upræcise data vedrørende indikatorer i CMEF

Foranstaltning 111

Retten konstaterede, at CMEF gav urealistisk høje tal for Danmark. Uddataene viste f.eks. ELFUL-udgifter på 7 770 euro pr. kursusdeltager og 123 708 euro pr. uddannelsesdag i perioden 2007-2011. Dataene for perioden 2007-2012 viste tilsvarende høje værdier.

Også uddataene for Frankrig (Martinique, Guadeloupe og Réunion) for perioden 2007-2012 viste urealistisk høje ELFUL-udgifter pr. uddannelsesdag eller pr. deltager (f.eks. 382 333 euro/uddannelsesdag på Martinique og 31 498 euro/deltager på Guadeloupe), hvilket skyldtes, at beløbene var indtastet for den samlede foranstaltning, mens uddannelsesdage og deltagere blev indtastet pr. delforanstaltning.

Foranstaltning 115

Ifølge uddataene var 373 nye rådgivningstjenester blevet støttet gennem foranstaltning 115 i Spanien (dvs. mere end 50 % af alle de nye rådgivningstjenester, der blev støttet i EU). Det viste sig imidlertid, at alle de årlige betalinger til de samme leverandører blev betragtet som »nye tjenester«, og derfor svarer tallet ikke til det faktiske, og meget lavere, antal nye rådgivningstjenester, der blev oprettet med støtte fra foranstaltningen.

86

Lovgivningen fastsætter et nyt fælles overvågnings- og evalueringssystem (CMES) for udvikling af landdistrikter i perioden 2014-2020⁴⁰. Der er en række ændringer i forhold til den foregående ramme, såsom indsamling af færre data og foreløbig evaluering i overensstemmelse med medlemsstaternes behov. De nye outputindikatorer er:

οforanstaltning 01: antal støttede aktioner, antal afholdte uddannelsesdage, antal deltagere under uddanelse

οforanstaltning 02: antal støttede aktioner, antal rådgivne støttemodtagere, antal rådgivere, der er uddannet⁴¹.

87

For foranstaltning 01 foretages indberetningen pr. type operation, og dermed skulle man kunne undgå det problem, at aktiviteter med et lille antal deltagere indberettes under den samme indikator som arrangementer med mange deltagere. Med hensyn til foranstaltninger til videnoverførsel og rådgivning stilles der følgende generelle evalueringsspørgsmål: »I hvilket omfang har interventioner under landdistriktsudviklingsprogrammet støttet livslang læring og erhvervsuddannelse i landbrugs- og skovbrugssektoren?«⁴².

88

Da revisionen fandt sted, kunne Retten naturligvis ikke vurdere, i hvilket omfang den nye CMES gør det muligt at afhjælpe de svagheder, der er omhandlet ovenfor. Hvis foranstaltningernes succes kun måles på grundlag af antallet af deltagere eller uddannelsesdage eller på grundlag af et generelt formuleret evalueringsspørgsmål, vil man imidlertid ikke få detaljeret feedback, der gør det muligt at konkludere, om tildelingen af midler til disse foranstaltninger har været hensigtsmæssig eller ej.

15Sonderrichtlinie des Bundesministers für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft zur Umsetzung von Maßnahmen im Rahmen des Österreichischen Programms für die Entwicklung des ländlichen Raums 2007-2013 »Sonstige Maßnahmen«.

16Artikel 25 i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 277 af 21.10.2005, s. 1): »støtte […] ydes for at dække omkostningerne ved oprettelsen af drifts-, vikar- og rådgivningstjenester for landbrugere og rådgivningstjenester for skovbrugere og nedsættes gradvis over en periode på højst fem år fra oprettelsen«.

17Europa-Kommissionen (2015): medlemsstaternes faktablade (Sverige, s. 13, og Den Europæiske Union, s. 17) (http://ec.europa.eu/agriculture/statistics/factsheets/index_en.htm).

18Rådets afgørelse 2006/144/EF af 20. februar 2006 om Fællesskabets strategiske retningslinjer for udvikling af landdistrikterne (programmeringsperioden 2007-2013) (EUT L 55 af 25.2.2006, s. 20).

19Jf. artikel 15, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1974/2006 af 15. december 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra ELFUL (EUT L 368 af 23.12.2006, s. 15):
»2. De myndigheder og organer, der udvælges til at yde rådgivning til landbrugere, skal have tilstrækkelige ressourcer i form af kvalificeret personale, administrative og tekniske faciliteter og rådgivningsmæssig erfaring og pålidelighed med hensyn til de krav, betingelser og standarder, der er omhandlet i litra a) og b) i artikel 24, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1698/2005«.

20Mandl, C. og Kuttner, T., »Bildungsevaluierung Ländliche Entwicklung LE 07-13 - Endbericht«, Wien, 2013, s. 107.
Dødvægtseffekt: En situation, hvor et støttet projekt ville være blevet gennemført helt eller delvist også uden støtte.

21Artikel 14, stk. 3, og artikel 15, stk. 3 i forordning (EU) nr. 1305/2013.

22Artikel 15, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1305/2013.

23I overensstemmelse med artikel 32 i direktiv 2004/18/EF.

24Foranstaltningsark vedrørende støtte til videnoverførsel og informationsaktioner, affattet i oktober 2014.

25Jf. særberetning nr. 22/2014 »Økonomisering: holde omkostningerne til tilskud til EU-finansierede landdistriktsprojekter under kontrol« (http://eca.europa.eu).

26Artikel 59, stk. 2, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.

27Kommissionen kan foretage finansielle korrektioner i tilfælde af ukorrekte udgifter, transaktioner eller praksis, som medlemsstaten ikke har korrigeret. Der kan også foretages finansielle korrektioner, hvis der er en alvorlig mangel ved forvaltnings- og kontrolsystemet, som har bragt bidrag, som EU allerede har udbetalt til et program, i fare, eller hvis en medlemsstat ikke har undersøgt uregelmæssigheder og foretaget de nødvendige korrektioner.

28Artikel 60 i forordning (EF) nr. 1698/2005.

29Artikel 24, stk. 5, i Kommissionens forordning (EF) nr. 65/2011 af 27. januar 2011 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 for så vidt angår kontrol og krydsoverensstemmelse i forbindelse med støtteforanstaltninger til udvikling af landdistrikterne (EUT L 25 af 28.1.2011, s. 8).

30Overvågning er regelmæssig undersøgelse af udgifter, output og resultater, der giver opdaterede oplysninger om, hvorvidt programmerne skrider frem efter hensigten. Evaluering er en periodisk indsamling og analyse af dokumentation - herunder de oplysninger, der udarbejdes med henblik på overvågningen - med det formål at drage konklusioner om et programs eller en politiks effektivitet og produktivitet.

31Kirkpatrick, Donald L., Kirkpatrick, James D., Evaluating Training Programs: The Four Levels, 3. udgave, 2006, s. 21.

32Jordbruksverket: »Kompetensutveckling inom landsbygdsprogrammet - Rapport från en statistisk undersökning genomförd. Rapport 2010:30«.
Jordbruksverket: »Analys av kompetensutvecklingen inom landsbygdsprogrammet - Fördjupning av rapport 2010:30. Rapport 2011:39«.

33Mandl, C. og Kuttner, T., »Bildungsevaluierung Ländliche Entwicklung LE 07-13 – Endbericht«, Wien, 2013.

34»An assessment of the Social Return on Investment of Axes 1 and 3 of the Rural Development Programme for England, final report«, udarbejdet af Countryside and Community Research Institute på vegne af ministeriet for miljø, fødevarer og landdistriktsspørgsmål, 1. november 2013.

35http://www.greppa.nu

36Artikel 80 i forordning (EF) nr. 1698/2005.

37Forordning (EF) nr. 1974/2006. Den samlede liste over fælles indikatorer findes i bilag VIII.

38Særberetning nr. 12/2013 »Kan Kommissionen og medlemsstaterne påvise, at EU’s budget til udvikling af landdistrikter anvendes fornuftigt?« (http://www.eca.europa.eu).

39Ifølge CMEF-retningslinjerne skal indikatoren »antal uddannelsesdage modtaget« beregnes som summen af kursustimer, som alle ansøgere har modtaget, divideret med otte [timer]. I deres CMEF-statistikker for 2013 angav de polske myndigheder imidlertid blot det antal uddannelsesdage, der havde fundet sted.

40Artikel 14-16 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 808/2014 af 17. juli 2014 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 227 af 31.7.2014, s. 18).

41Outputindikator 11-14, jf. bilag IV til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 808/2014.

42Bilag V til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 808/2014.

Konklusioner og anbefalinger

89

Videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter er blevet opgraderet til centrale prioriteter for udvikling af landdistrikter. Betydningen af erhvervsuddannelse, kompetenceudvikling, livslang læring og videnoverførsel er blevet understreget af Europa-Parlamentet og EU’s landbrugskommissærer og afspejles i EU’s retlige rammer.

90

Rettens revision søgte svar på følgende spørgsmål:

Er der indført forvaltnings- og kontrolsystemer til at sikre effektiv levering af videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger?

91

For at være effektive og have den ønskede effekt skal de midler, der afsættes til videnoverførsels- og uddannelsesforanstaltninger, bruges på konstaterede behov for viden og færdigheder, der kan ændre sig i løbet af programmeringsperioden. De aktiviteter, der udvælges til at opfylde disse behov, skal leveres af tilstrækkeligt kvalificerede og erfarne leverandører på en omkostningseffektiv måde, og resultaterne skal være målelige og vurderes, således at det er muligt at få oplysninger om, hvad der reelt er opnået. Det fremgik dog af Rettens revision, at det på grund af svagheder i medlemsstaternes forvaltnings- og kontrolsystemer og Kommissionens overvågning af foranstaltningerne ikke var tilfældet.

92

Samlet set var forvaltningen og kontrollen af videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter ikke tilstrækkelig i forhold til foranstaltningernes vigtighed og de forventede resultater af sådanne aktiviteter. Alt for ofte blev en hvilken som helst form for uddannelse anset for »god« og berettiget til at modtage offentlig støtte. Der blev kun sjældent foretaget en egentlig analyse for at målrette uddannelsesaktiviteterne mod områder, hvor de kunne få reel effekt. De svagheder, der er beskrevet i denne rapport, vedrører hovedsagelig medlemsstaternes forvaltning af foranstaltningerne. Kommissionens rolle i styringen af og tilsynet med medlemsstaterne bør dog ikke undervurderes.

93

Retten konstaterede, at medlemsstaternes procedurer for identificering og udvælgelse af relevante leverandører var behæftet med mangler. Medlemsstaterne havde indført procedurer til at identificere behovene for viden og færdigheder hos aktørerne i landdistrikterne, men de identificerede behov blev beskrevet i for generelle vendinger. Medlemsstaterne gik ikke videre til at udpege de mest relevante aktiviteter (dvs. konkrete uddannelseskurser) på disse områder, men forlod sig i stedet hovedsagelig på leverandørernes forslag. Efter Rettens mening kan involvering af leverandører og interessenter potentielt føre til bedre levering af foranstaltninger, men det endelige ansvar ligger hos medlemsstaternes myndigheder (punkt 23-27).

94

Specifikt var ELFUL-støtten til oprettelse af rådgivningstjenester (tidligere foranstaltning 115) undertiden blevet brugt til at finansiere veletablerede rådgivningsorganers oprettelse af tjenester, der i virkeligheden ikke var nye (punkt 28 og tekstboks 3).

Anbefaling 1
Behovsanalyse

a)Medlemsstaterne bør få indført de procedurer, der er nødvendige for at kunne analysere, hvilke behov for viden og færdigheder der er i landdistrikterne, og ikke bare definere generelle emner, navnlig i forbindelse med indkaldelser af forslag og fastsættelse af udbudsperioder. Som led i de tilbagevendende procedurer (jf. punkt 24 og figur 4) bør medlemsstaterne sikre, at de relevante videnoverførsels- og rådgivningstjenester specificeres og udvælges på grundlag af en sådan analyse, og de bør undgå risikoen for, at processen bliver styret af leverandørerne.

b)Kommissionen bør levere yderligere vejledning i, hvordan medlemsstaterne skal gennemføre sådanne tilbagevendende analyser, og opfordre medlemsstaterne til at formulere disse analyser præcist og ikke blot i generelle vendinger.

c)Specifikt med hensyn til oprettelse af rådgivningstjenester (tidligere foranstaltning 115) bør medlemsstaterne sikre, at der i programmeringsperioden 2014-2020 kun ydes ELFUL-støtte, hvis der er påvist et underskud med hensyn til de relevante tjenester i den pågældende region, og hvis der er behov for finansiering af nyt personale, nye faciliteter og/eller nyt udstyr.

d)Kommissionen bør hurtigst muligt give medlemsstaterne en specifik vejledning vedrørende oprettelse af rådgivningstjenester og efterfølgende overvåge medlemsstaternes overholdelse heraf.

95

I programmeringsperioden 2007-2013 var medlemsstaterne lovmæssigt forpligtet til at sikre, at kun leverandører af rådgivningstjenester af høj kvalitet blev udvalgt⁴³. En sådan bestemmelse fandtes ikke for uddannelsesleverandører, og det fremgik af revisionen, at der var adskillige svagheder i medlemsstaternes forvaltning. Indførelsen i den nye programmeringsperiode af et krav om, at uddannelsesleverandører skal have tilstrækkelig kapacitet, kan bidrage til at afhjælpe disse problemer⁴⁴ (punkt 30-34).

96

Retten konstaterede dog, at medlemsstaterne ikke altid sikrede fair og gennemsigtig konkurrence, når der skulle udvælges videnoverførselsaktiviteter og leverandører. Den blotte henvisning til offentlige udbud sikrer ikke, at udvælgelsen er konkurrencebaseret, da der navnlig ikke findes klare retningslinjer for intern levering, underentrepriser og vurdering af tjenester leveret af konsortier, selv om disse metoder er meget udbredt. De fleste af de reviderede medlemsstater havde ikke sikret fair og gennemsigtig konkurrence ved udvælgelsen af leverandører (punkt 35-46).

Anbefaling 2
Udvælgelse af leverandører

a)I den nye programmeringsperiode 2014-2020 bør medlemsstaterne udvælge de videnoverførselsaktiviteter og leverandører, der skal modtage offentlige midler, gennem fair og gennemsigtig konkurrence, uanset om de anvender indkaldelser af forslag eller formelle udbudsprocedurer. Medlemsstaterne bør navnlig forbedre deres vurdering af de kvalifikationer og den erfaring, som leverandørerne skal have ifølge den nye lovgivning, og sikre, at deres udvælgelses- og tildelingskriterier ikke begunstiger bestemte leverandører eller typer af leverandører.

b)Kommissionen bør hurtigst muligt give yderligere specifik vejledning om intern levering, underentrepriser og vurdering af tjenester, der leveres af konsortier. Kommissionen bør endvidere sikre sig, at medlemsstaternes procedurer overvåges på passende vis, og at udvælgelsen af videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter er konkurrencebaseret, fair og gennemsigtig.

97

Retten konstaterede også, at medlemsstaterne ikke sikrede sig, at de finansierede aktiviteter var omkostningseffektive, eller at de var tilstrækkeligt koordineret med andre EU-fonde. Omkostningseffektiv levering af videnoverførsels- og rådgivningstjenester er afgørende for at beskytte såvel EU’s som medlemsstaternes budgetter. Retten konstaterede svagheder i den kontrol, medlemsstaterne skal udføre, både på ansøgningsstadiet og på udbetalingsstadiet. Der er tegn på, at medlemsstaterne betalte for meget for visse tjenesteydelser, og at de tilhørende omkostninger ikke var tilstrækkeligt begrundet (punkt 52-55).

98

Revisionen viste desuden, at tjenester, der ligner hinanden, i mange tilfælde finansieres af flere EU-fonde (f.eks. af både ESF og ELFUL). Dette betyder, at der er risiko for dobbeltfinansiering, og at hver fond skal have de samme kostbare forvaltningsstrukturer, hvilket Retten anser for at være uøkonomisk. I programmeringsperioden 2014-2020 lægges der i højere grad vægt på komplementaritet mellem EU-fondene, hvor der tidligere blev lagt vægt på afgrænsning. Det betyder, at der er større behov for koordinering for at undgå de risici, der er skitseret ovenfor (punkt 58 til 64).

Anbefaling 3
Omkostningseffektivitet

a)Med hensyn til effektiv kontrol af omkostningernes rimelighed bør Kommissionen og medlemsstaterne gennemføre anbefalingerne i Revisionsrettens særberetning om dette emne⁴⁵. Mere konkret betyder det, at medlemsstaterne bør vurdere behovet for at støtte aktiviteter, som allerede findes på markedet til en rimelig pris. Når dette behov kan dokumenteres, bør medlemsstaterne sikre, at de omkostninger, der er forbundet med de støttede aktiviteter, ikke overstiger omkostningerne ved lignende aktiviteter, der er udbudt på markedet.

b)Kommissionen bør bygge videre på de første initiativer, der er truffet for at sikre EU-fondenes komplementaritet, f.eks. gennem specifikke tværtjenstlige arbejdsgrupper, for at gennemføre en grundig vurdering af den komplementaritet mellem de forskellige EU-fonde, som medlemsstaterne foreslår med henblik på programmeringsperioden 2014-2020. Denne vurdering bør føre til en koordineret tilgang til støtte af videnoverførselsaktiviteter, således at risikoen for dobbeltfinansiering og overlapninger i medlemsstaternes forvaltning kan begrænses.

99

Med hensyn til overvågning og evaluering af resultaterne af videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter konkluderer Retten, at Kommissionen og medlemsstaterne ikke har effektive og produktive procedurer. Retten fandt ingen eksempler på systemer, der bruger resultaterne af tidligere indkaldelser af forslag eller udbud i forbindelse med analyserne af behovene for viden og færdigheder og derefter i forbindelse med udformningen af fremtidige udvælgelsesprocedurer (punkt 66-78).

100

Endvidere fik Retten yderligere bekræftet, at CMEF-dataene ikke er pålidelige⁴⁶. Efter Rettens opfattelse giver en tælling af støttemodtagere kun oplysning om tjenesternes popularitet, ikke om deres kvalitet og effektivitet. Resultatet er, at selv om der bliver brugt mange millioner euro og tilrettelagt mange millioner uddannelsesdage, ved Kommissionen og medlemsstaterne ikke, hvilken effekt foranstaltningerne har, eller hvilke aktiviteter, der bedst bidrager til at opfylde de opstillede mål (præmis 79-83 og 86-88).

Anbefaling 4
Overvågning, evaluering og feedback

a)Medlemsstaterne bør indføre feedbacksystemer, hvor overvågnings- og evalueringsoplysninger bruges til at forbedre fremtidige indkaldelser af forslag eller udbudsprocedurer (jf. punkt 24 og figur 4). Leverandørerne bør forpligtes til ikke kun at oplyse om deltagernes tilfredshed med tjenesterne, men også teste, om deltagerne har lært, hvad de skulle. Sådanne resultater kan også anvendes af evaluatorerne, således at de kan koncentrere deres evalueringsarbejde om at analysere aktiviteternes resultater og effekt.

b)Kommissionen bør give vejledning om, hvordan medlemsstaterne kan gennemføre sådanne tilbagevendende feedbackprocedurer, og overvåge, at medlemsstaterne har indført dem. Desuden bør Kommissionen sikre, at medlemsstaterne fremkommer med relevante og pålidelige oplysninger om kvaliteten og effektiviteten af deres videnoverførsels- og rådgivningstjenester.

101

Kommissionens forvaltning af foranstaltningerne står ikke mål med de ambitioner, der er opstillet for aktiviteterne, eller det forventede bidrag til gennemførelsen af EU’s prioriteter. Retten er af den opfattelse, at Kommissionen ikke i tilstrækkeligt omfang påtog sig sit ansvar inden for ordningerne med delt forvaltning, navnlig med hensyn til overvågningen af medlemsstaternes forvaltnings- og kontrolsystemer (punkt 47-51, punkt 56 og 57, punkt 65, punkt 84-88).

102

Relativt er udgifterne til videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger ikke høje, når man sammenligner med andre foranstaltninger til udvikling af landdistrikter. Den potentielle multiplikatoreffekt ved videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter betyder imidlertid, at de fortjener bedre forvaltning og overvågning.

Anbefaling 5
Kommissionens tilsyn

Kommissionen bør med det samme forhøje risikoprofilen for videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger og styrke sit tilsyn og sin forvaltning i overensstemmelse hermed for at give større sikkerhed for, at medlemsstaterne leverer de pågældende tjenesteydelser effektivt.

Vedtaget af Afdeling I, der ledes af Augustyn KUBIK, medlem af Revisionsretten, i Luxembourg på mødet den 22. juli 2015.

På Revisionsrettens vegne

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
Formand

43Artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1974/2006.

44Artikel 14, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1305/2013.

45Jf. særberetning nr. 22/2014 »Økonomisering: holde omkostningerne til tilskud til EU-finansierede landdistriktsprojekter under kontrol« (http://eca.europa.eu).

46Jf. også særberetning nr. 12/2013 »Kan Kommissionen og medlemsstaterne påvise, at EU’s budget til udvikling af landdistrikter anvendes fornuftigt?« (http://www.eca.europa.eu).

Bilag

Bilag I

Gennemførelse af videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger i de reviderede medlemsstater

Medlemsstat | Foranstaltning 111 | Foranstaltning 114 | Foranstaltning 115 | Foranstaltning 331
Østrig | Gennemført | Ikke gennemført | Ikke gennemført | Gennemført
Spanien (Galicien) | Gennemført | Gennemført | Gennemført | Ikke gennemført
Det Forenede Kongerige (England) | Gennemført | Gennemført | Gennemført | Gennemført
Polen | Gennemført | Gennemført | Ikke gennemført | Ikke gennemført
Sverige¹ | Gennemført | Gennemført | Ikke gennemført | Gennemført

1 I Sverige blev rådgivningstjenester generelt finansieret under foranstaltning 111 og 331.
Kun rådgivning om krydsoverensstemmelse og arbejdssikkerhed blev finansieret under foranstaltning 114.

Bilag II

»Kirkpatricks fire niveauer«¹

Da Kommissionen eller medlemsstaterne ikke har brugt en model til at analysere behov for viden og færdigheder og til at evaluere videnoverførsels- og rådgivningstjenester, indhentede Retten eksperthjælp. Dette førte til anvendelsen af »The Kirkpatrick Four Levels«, en meget indflydelsesrig metode til evaluering af uddannelsesprogrammer i erhvervslivet. Denne model kan også anvendes modsat som en nyttig vejledning til at analysere kursisternes behov for viden og færdigheder (»The end is the beginning«).

a) Evaluering

Niveau 1 - Reaktion: I hvilket omfang reagerer deltagerne positivt på læringsaktiviteten? Dette niveau evalueres sædvanligvis ved hjælp af feedbackskemaer, verbale reaktioner samt undersøgelser og spørgeskemaer efter undervisningen.

Niveau 2 - Læring: I hvilket omfang opnår deltagerne den nødvendige viden og de nødvendige færdigheder og holdninger baseret på deres deltagelse i læringsaktiviteten? Dette niveau evalueres typisk gennem test før og efter kurset. Der kan også anvendes interview og observation.

Niveau 3 - Adfærd: I hvilket omfang anvender deltagerne det, de har lært på kurset, når de er tilbage på deres arbejdsplads? Dette niveau evalueres gennem observation og interview over tid, hvilket er nødvendigt for at vurdere ændringen og dens relevans og bæredygtighed.

Level 4 - Resultater: I hvilket omfang kan de tilstræbte resultater konstateres som en følge af læringsaktiviteterne og den efterfølgende konsolidering? Til evaluering af dette niveau findes der normalt allerede foranstaltninger i de normale forvaltningssystemer og forvaltningsrapporteringen - udfordringen består i at relatere disse ændringer til kursisten.

b) Analyse af behov og udformning af aktioner

Spørgsmål 1: Hvilke specifikke problemer og udfordringer har medlemsstaternes eller regionernes landdistrikter, og bidrager videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter til at løse dem, dvs. er de relevante?

Spørgsmål 2: Hvordan bør aktørerne i landdistrikterne præstere (»optræde«) for at bidrage til at løse de identificerede problemer og udfordringer?

Spørgsmål 3: Hvilken konkret læring og viden og hvilke konkrete færdigheder er nødvendige, for at aktørerne i landdistrikterne kan præstere på den ønskede måde, jf. spørgsmål 2?

Spørgsmål 4: Hvilke præferencer har aktørerne i landdistrikterne med hensyn til læringsmiljø, -betingelser, -metoder og -redskaber?

Principperne i Kirkpatrick-modellen er værd at overveje i forbindelse med analyse af behovene for viden og færdigheder i landdistrikterne og evaluering af videnoverførsels- og rådgivningstjenester. Retten vil dog understrege, at den ikke udtrykkeligt foretrækker eller anbefaler, at man udelukkende anvender denne model. Der findes andre modeller til evaluering af uddannelsesprogrammer, f.eks. »Phillips ROI Methodology«TM2 og »Framework for Designing and Analyzing Agricultural Advisory Services«, offentliggjort af Det Internationale Forskningsinstitut for Fødevarepolitik (IFPRI)³.

1Kirkpatrick, J. and Kirkpatrick, W. Kayser, The Kirkpatrick Four Levels: A Fresh Look After 50 Years (1959-2009), april 2009.

2http://www.roiinstitute.net/

3Regina Birner, Kristin Davis, John Pender, Ephraim Nkonya, Ponniah Anandajayasekeram, Javier Ekboir, Adiel Mbabu, David J. Spielman, Daniela Horna, Samuel Benin, and Marc Cohen (2006): From »Best Practice« to »Best Fit«: A Framework for Analyzing Pluralistic Agricultural Advisory Services Worldwide. Washington DC (http://www.ifpri.org/publication/best-practice-best-fit-0).

Kommissionens svar

Resumé

III

Medlemsstaterne og regionerne udvælger de foranstaltninger og transaktioner, der skal gennemføres via landdistriktsprogrammerne (LDP’er) i overensstemmelse med de behov, der er identificeret i programmeringsområdet. Disse behov bør præciseres nærmere i form af konkrete uddannelsesforanstaltninger, der skal gennemføres. Kommissionen sikrer, at LDP’erne er i overensstemmelse med de politiske mål og lovgivningskravene. Den faktiske gennemførelse henhører under medlemsstaternes ansvar. Kommissionen orienteres på Overvågningsudvalgets møder og gennem de gennemførelsesrapporter, som medlemsstaterne stiller til rådighed.

IV

Uddannelse og andre videnoverførselsaktiviteter er nødvendige for at forbedre de tekniske og bløde kompetencer. På denne måde bidrager de til at forbedre resultaterne for aktørerne i landdistrikterne. Tjenesteleverandørerne reagerer på udbud eller indkaldelser af forslag, der udarbejdes på grundlag af de behov, der er identificeret som følge af medlemsstaternes SWOT-analyse (styrker, svagheder, muligheder, trusler). Kommissionen er dog af den opfattelse, at der er plads til forbedringer i den forudgående analyse, som udføres af medlemsstaterne.

V

Kommissionen anerkender, at udvælgelsen bør baseres på åben og fair konkurrence målt som forholdet mellem pris og kvalitet, for at man kan vælge de bedste tjenesteleverandører. Det er medlemsstaternes ansvar at sikre, at disse procedurer er på plads.

VI

Medlemsstaterne skal sikre, at omkostningerne i forbindelse med gennemførelsen af foranstaltningerne under LDP’erne er rimelige. Hvis der afsløres mangler ved overensstemmelsesrevisionerne, anvendes der finansielle korrektioner.

VII

Spørgsmålet om afgrænsning blev taget op i LDP’erne. For perioden 2014-2020 indeholdt de såkaldte »positionspapirer fra Kommissionens tjenestegrene«, der udarbejdes for hver medlemsstat, vejledning om ESI-fondenes koordinerede interventioner. Medlemsstaterne skulle sikre komplementaritet, sammenhæng og overensstemmelse med andre EU-instrumenter for at undgå dobbeltfinansiering¹.

Den retlige ramme for programmeringsperioden 2014-2020 har til formål at sikre større komplementaritet og bedre koordinering mellem fondene med henblik på at undgå overlapning mellem aktiviteterne gennem partnerskabsaftalerne, hvor medlemsstaterne skal beskrive anvendelsen af ESI-fondene for at sikre komplementaritet og synergier mellem aktiviteterne.

Endvidere berøres spørgsmålet om komplementaritet inden for udvikling af landdistrikter i kapitel 14 i LDP’erne (»Oplysninger om komplementaritet«).

Derudover er overvågningsudvalgene i medlemsstaterne ansvarlige for at sikre korrekt gennemførelse af programmerne og komplementaritet mellem alle EU-fonde.

Endelig samarbejder Kommissionens tjenestegrene om at sikre en koordineret tilgang til komplementaritet mellem ESI-fondene i fasen for godkendelse af de respektive programmer.

VIII

Evalueringen af LDP’erne henhører under medlemsstaternes ansvar. Vurdering af effektiviteten af foranstaltningerne i forhold til programmernes mål er en kompleks opgave, der skal stå i forhold til anvendelsen af evalueringen. Denne opgave udføres af uafhængige professionelle evalueringseksperter. Sidstnævnte drager deres konklusioner på grundlag af en række faktorer og metodologiske tilgange, herunder en grundig vurdering af programmernes interventionslogik, casestudier og analyse på stedet, analyse af samspil og afsmittende virkninger mellem forskellige foranstaltninger osv. Sættet af indikatorer i den fælles overvågnings- og evalueringsramme (CMEF) er blot ét værktøj til tackling af evalueringsspørgsmål. Disse har til formål at strukturere evalueringsrapporterne på ensartet vis og samtidig tackle strategiske prioriteter på EU-plan på en fyldestgørende måde. Kommissionen tilskynder til udveksling af god evalueringspraksis, hvilket kan ske gennem det europæiske netværk for landdistriktsudvikling (ENRD).

IX

Kommissionen har altid levet op til sine forpligtelser med hensyn til overvågning af de forvaltnings- og kontrolsystemer, der er etableret i medlemsstaterne. Kommissionen fører tilsyn med gennemførelsen af foranstaltningerne gennem LDP-godkendelsesprocessen i overvågningsudvalgene med inddragelse af interessenterne og gennem bilaterale årlige revisionsmøder med forvaltningsmyndighederne.

XI - Første led

Denne anbefaling er rettet til medlemsstaterne.

XI - Andet led

Kommissionen accepterer denne anbefaling.

Kommissionen er enig i, at medlemsstaterne bør opfordres til at foretage regelmæssige analyser af behovene for uddannelsesaktiviteter som god praksis, og vil ajourføre faktabladet om foranstaltninger vedrørende videnoverførsel og udføre oplysningsaktiviteter i den forbindelse. Kommissionen vil også fremme udveksling af god praksis vedrørende metodologiske tilgange inden for rammerne af netværksaktiviteter.

XI - Tredje led

Denne anbefaling er rettet til medlemsstaterne.

XI - Fjerde led

Denne anbefaling er rettet til medlemsstaterne.

XI - Femte led

Kommissionen accepterer denne anbefaling og er begyndt at gennemføre den.

Vejledning om intern levering, underentrepriser og levering af tjenesteydelser er allerede blevet givet i form af et faktablad om foranstaltninger vedrørende rådgivningstjenester, bedriftsforvaltnings- og vikarordninger. Dette er ved flere lejligheder blevet fremlagt og drøftet med medlemsstaterne i Udvalget for Udvikling af Landdistrikter. Endvidere afholdt Kommissionen og det europæiske netværk for landdistriktsudvikling et særligt kursus for nationale og regionale myndigheder om »rimeligheden af omkostninger og offentlige udbud« i marts 2015 i Bruxelles.

Med hensyn til overvågningen af medlemsstaternes procedurer vil Kommissionen tage behørigt hensyn til risikoprofilen for videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger ved udarbejdelsen af sin revisionsplanlægning.

XI - Sjette led

Kommissionen accepterer denne anbefaling.

Kommissionen er ved at gennemføre de anbefalinger, der blev fremsat i særberetning nr. 22/2014², ved at afholde specifikke kurser for forvaltningsmyndighederne og betalingsorganerne, foretage forbedret vurdering af foranstaltningernes verificerbarhed og kontrollerbarhed og fremme brugen af forenklede omkostningsscenarier. Endvidere vil de systemer, der er indført, for at sikre, at omkostningerne i forbindelse med projekterne er rimelige, blive vurderet ved overensstemmelsesrevisioner. Der vil blive anvendt finansielle korrektioner i tilfælde af manglende overholdelse.

XI - Syvende led

Kommissionen accepterer denne anbefaling og er begyndt at gennemføre den.

Kommissionen har allerede indført arbejdsprocedurer og relevante tværtjenstlige grupper til at vurdere spørgsmålet om komplementaritet og dobbeltfinansiering mellem forskellige EU-fonde (f.eks. ESI-fondenes fortolkningsnetværk, andre netværk vedrørende specifikke elementer i forordningen såsom arbejdsgruppen vedrørende forenklede omkostninger, tematiske netværk eller platformen for finansielle instrumenter).

Kommissionen vil gøre sig yderligere overvejelser om, hvorvidt der er behov for en anden struktur (f.eks. en særlig tværtjenstlig gruppe).

XI - Ottende led

Denne anbefaling er rettet til medlemsstaterne.

XI - Niende led

Kommissionen accepterer til dels denne anbefaling.

Kommissionen vil fortsat give vejledning om gennemførelsen af det fælles overvågnings- og evalueringssystem, der er indført ved de relevante forordninger.

Der findes standardmetoder til sikring af anvendelsen af feedbackprocedurer, overvågning og evalueringer af resultater samt virkningen af uddannelsesaktiviteter. Kommissionen vil tilskynde til udveksling af god praksis inden for rammerne af det europæiske netværk for landdistriktsudvikling.

I overensstemmelse med den retlige ramme er Kommissionen dog ikke ansvarlig for kontrollen med, at der findes sådanne feedbackprocedurer.

XI - Tiende led

Kommissionen accepterer anbefalingen.

Kommissionen vil tage behørigt hensyn til risikoprofilen for videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger ved udarbejdelsen af sin revisionsplanlægning.

Bemærkninger

25

De uddannelses- og rådgivningsforanstaltninger, der finansieres af ELFUL, dækker de behov, der er identificeret i programmeringsområdet. Disse behov vurderes og beskrives i LDP’et, hvorefter der bør planlægges konkrete, specifikke uddannelses- og rådgivningsaktiviteter inden for rammerne af ordningerne for gennemførelse af foranstaltningerne.

I betragtning af at uddannelsesbehovene udvikler sig, bør forvaltningsmyndighederne og tjenesteleverandørerne afpasse deres udbud efter den ændrede efterspørgsel hos aktørerne i landdistrikterne.

26

Ifølge partnerskabsprincippet bør der finde et tæt samråd sted med økonomiske interesseorganisationer, arbejdsmarkedets parter og andre interessenter, navnlig aktører i landdistrikterne, om udarbejdelsen og gennemførelsen af LDP’et. På møder i overvågningsudvalgene samt gennem uformelle inddragelses- og høringsmekanismer har aktørerne i landdistrikterne mulighed for at tilkendegive deres behov, der bør tages i betragtning af forvaltningsmyndighederne, som har det endelige ansvar for at fastlægge programmets strategi og gennemførelse, herunder udvælgelsen af relevante aktiviteter, der opfylder programmets strategiske mål.

28

Oprettelsen af en rådgivningstjeneste skal opfylde de særlige behov, der er identificeret i programmeringsområdet.

En ny tjeneste kan forstås som et nyt organ eller en ny enhed, der er oprettet med henblik på at yde tjenester inden for visse specialiserede emner/områder, som der er behov for i regionen. Oprettelsen af et nyt organ eller en ny afdeling i en allerede eksisterende rådgivningstjeneste, der gør det muligt at udvide omfanget af de ydede tjenester, kan dog også betragtes som en ny tjeneste. Forudsætningen er, at den nye tjeneste er i stand til at yde rådgivning på områder, hvor den ikke ville være i stand til det uden oprettelsen af den nye tjeneste.

Fælles svar på punkt 35 og 36

Medlemsstaterne skal sikre en åben, fair og gennemsigtig udvælgelse af tjenesteleverandører i overensstemmelse med EU’s og den nationale retlige ramme. Kravet om større gennemsigtighed er blevet styrket i programmeringsperioden 2014-2020. Navnlig i artikel 15 i forordning (EU) nr. 1305/2013 kræves der indkaldelse af bud med henblik på udvælgelse af støttemodtagere. Udvælgelsen af støttemodtagere skal finde sted i overensstemmelse med de fastlagte kriterier. Organer, der tilbyder videnoverførsels- og informationstjenester, skal have den nødvendige kapacitet i form af personalets kvalifikationer og skal afholde regelmæssige uddannelsesaktiviteter.

Se også svar på punkt 40.

38

Dette spørgsmål er også blevet identificeret som en svaghed af Kommissionen. Det anbefales specifikt i retningslinjerne for støtteberettigelse og udvælgelse, at man undlader at indgive forslag i programmeringsperioden.

40

Medlemsstaterne har mulighed for at levere interne tjenester, så længe de opfylder de betingelser for støtteberettigelse, der er fastsat for foranstaltningen. Situationer, hvor administrationen er den eneste modtager af en foranstaltning, bør begrundes behørigt.

Efter vurderingen af LDP’et for 2014-2020 sendte Kommissionen en revisionsskrivelse til Galicien, hvori der blev anmodet om oplysninger om foranstaltninger, der ville blive gennemført direkte af administrationen, og om, hvordan der ville blive sikret mest mulig valuta for pengene.

Fælles svar på punkt 47 og 48

I overensstemmelse med den lovgivning, der gjaldt for programmeringsperioden 2007-2013, omfattede de LDP’er, som Kommissionen havde godkendt, oplysninger om afdækningen af behov og procedurerne for udvælgelsen af støttemodtagere.

Kravet om udførelse af en SWOT-analyse af situationen og afdækning af de behov, der skal tages fat på i det geografiske område, som er omfattet af programmet, er fastsat i lovgivningen om udvikling af landdistrikter for begge programmeringsperioder. Denne analyse afsluttes ved den forudgående evaluering af programmet og omfatter behovet for viden og færdigheder hos aktørerne i landdistrikterne. Programmernes SWOT-analyse, afdækningen af behov og programmernes strategiske målretning mod disse behov kontrolleres grundigt af Kommissionen i programmernes godkendelsesfase.

Kommissionen udstedte grundlæggende vejledning for programmeringsperioden 2007-2013 for at bistå medlemsstaterne med at udarbejde deres LDP’er.

Med hensyn til programmeringsperioden 2014-2020 har Kommissionen udarbejdet mere omfattende og styrkede retningslinjer og faktablade om foranstaltningerne³, der blev drøftet flere gange med medlemsstaterne i Udvalget for Udvikling af Landdistrikter. Kommissionen har også svaret på spørgsmål fra medlemsstaterne vedrørende udarbejdelsen af programmerne.

49

Kommissionen er klar over, at offentlige udbud er en af hovedårsagerne til fejl. I den forbindelse og i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet har Kommissionen truffet foranstaltninger til at identificere og afhjælpe de dermed forbundne risici. F.eks. skal oplysninger om risici i forbindelse med gennemførelsen af foranstaltningen og afhjælpende foranstaltninger medtages i LDP’et. For programmeringsperioden 2014-2020 er både de retlige bestemmelser og Kommissionens vejledning om offentlige udbud blevet styrket i forhold til den foregående programmeringsperiode.

Kommissionen overvåger gennemførelsen ved at håndhæve rapporteringsforpligtelserne gennem de årlige revisionsmøder og gennem overvågningsudvalgene. Når der udføres overensstemmelsesrevisioner, vurderes udvælgelsen af tjenesteleverandører.

Se også Kommissionens svar på punkt 38, 40 og 43.

51

For programmeringsperioden 2014-2020 er det specifikke faktablad om videnoverførsel meget mere detaljeret end det, der blev udviklet i den foregående programmeringsperiode, og omfatter oplysninger om procedurerne for udvælgelse af støttemodtagere. Det suppleres med en række omfattende, relevante vejledninger af horisontal karakter (f.eks. om programmering og offentlige udbud).

Endvidere har Kommissionen drøftet dette spørgsmål indgående med medlemsstaterne i Udvalget for Udvikling af Landdistrikter og bilateralt og har besvaret de stillede spørgsmål. Endvidere afholdt Kommissionen og det europæiske netværk for landdistriktsudvikling et særligt kursus for nationale og regionale myndigheder om »rimeligheden af omkostninger og offentlige udbud« i marts 2015 i Bruxelles.

Endvidere skal medlemsstaterne selv i tilfælde, hvor de ikke anvender offentlige udbudsprocedurer, sikre sig, at udvælgelsen finder sted på en åben, fair og gennemsigtig måde.

Intern levering af tjenesten er en mulighed, der er fastsat i lovgivningen om offentlige udbud, i tilfælde hvor den ordregivende myndighed har de fornødne ressourcer til at gennemføre transaktionen internt.

Se også Kommissionens svar på punkt 47-48, 49 og 50.

55

Se svar på punkt 40.

55 - Femte led

Den svenske landbrugsstyrelse (Jordbruksverket) anmelder ikke udgifter i relation til aktivitetsniveauet. Alle udgifter bør dog være relateret til gennemførelsen af projektet, for at de kan betragtes som støtteberettigede. Hvis udgifterne til den administrative kontrol ikke betragtes som en del af gennemførelsen af projektet, fratrækkes de.

55 - Sjette led

Med hensyn til den forbedrede kontrol med EU-støtten til udvikling af landdistrikter i Sverige i 2013 rapporterede Jordbruksverket om forbedringer i kontrollen. Der ventes en yderligere udvikling med hensyn til den nye programmeringsperiode.

Fælles svar på punkt 56 og 57

I overensstemmelse med kravene i artikel 59, stk. 2, i finansforordningen overvåger Kommissionen de forvaltnings- og kontrolsystemer, der er oprettet i medlemsstaterne, under overholdelse af proportionalitetsprincippet og under hensyntagen til omfanget af den vurderede risiko. Arbejdsprogrammet for revision fastlægges på grundlag af en risikovurdering, hvis vigtigste element er udgiftsniveauet. Da det involverede finansieringsniveau er relativt lavt, er der kun blevet udført et begrænset antal specifikke overensstemmelsesrevisioner af videnoverførsels- og rådgivningstjenesterne.

58

Videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter kan støttes fra forskellige kilder afhængigt af målgruppen og de dækkede emner. F.eks. støtter ELFUL uddannelse og rådgivning for personer, der er aktive i landbrugs- og skovbrugssektoren, og siden 2014 er støtten også gået til SMV’er i landdistrikter, mens støtten under EFS primært er rettet mod arbejdsløse.

Medlemsstaterne og regionerne skal sikre komplementaritet mellem instrumenterne og forhindre overlapning og dobbeltfinansiering.

Fælles svar på punkt 60 og 61

Da aktiviteter i relation til videnoverførsel er berettiget til støtte fra forskellige kilder, bør ansvaret for forvaltningen af sådanne aktiviteter fortsat ligge hos den relevante myndighed. Tilsvarende operationer kan støttes af mere end én fond på komplementær vis. Formålet med afgrænsningen er at sikre, at gennemførelsen af forskellige politikker skaber synergier, at overlapninger undgås, og at dobbeltfinansiering forhindres. Under godkendelsesprocessen, programændringerne og de regelmæssige bilaterale møder har Kommissionen udbedt sig supplerende oplysninger om afgrænsning, hvor det er relevant.

Kommissionen har vurderet hensigtsmæssigheden af afgrænsningen i forhold til andre fonde under godkendelsesprocessen og vurderingen af senere programændringer. Alle LDP’er blev også vurderet i forbindelse med tværtjenstlige konsultationer, hvor de GD’er, der er ansvarlige for de forskellige fonde, bestræber sig på at forhindre mulige uoverensstemmelser eller overlapninger. Endvidere spiller Overvågningsudvalget, der omfatter medlemmer, som repræsenterer andre EU-fonde, en vigtig rolle for afgrænsningen.

Se også svar på punkt 58.

64

I Kommissionens revisionsskrivelse til Galicien efter vurderingen af LDP’et for 2014-2020 fremhævedes nødvendigheden af at undgå dobbeltfinansiering. Hvor det er relevant, bør risikoen for dobbeltfinansiering identificeres i LDP’et, og der bør foreslås afhjælpende foranstaltninger.

65

Lovgivningen for programmeringsperioden 2014-2020 indeholder en række regler, der skal sikre koordineringen af interventioner, som støttes af EU-fonde og nationale ressourcer.

Komplementaritet tages først op i partnerskabsaftalerne, hvor medlemsstaterne fastlægger mekanismer til koordinering af den støtte, der modtages inden for rammerne af ESI-fondene. Dette angives efterfølgende i LDP’erne, hvor der er blevet medtaget et specifikt afsnit om komplementaritet (kapitel 14 i LDP’et).

Kommissionen har udarbejdet omfattende vejledninger om programmeringen på begge niveauer (partnerskabsaftalen og programmerne). I denne henseende er der også blevet udarbejdet et sæt fælles retlige bestemmelser (forordningen om fælles bestemmelser) og en fælles strategisk ramme for alle ESI-fondene med henblik på at sikre koordinering, komplementaritet og synergier mellem fondene.

Se også Kommissionens svar på punkt 60 og 61.

67

Evalueringen af LDP’erne udføres af eksterne evalueringseksperter under medlemsstaternes ansvar. Det er evalueringsekspertens ansvar at foreslå den bedste metode til evalueringsopgaven.

80

Den fælles overvågnings- og evalueringsramme for 2007-2013 var den første integrerede overvågnings- og evalueringsramme. Med hensyn til overvågning viste den visse begrænsninger. Det fælles overvågnings- og evalueringssystem for 2014-2020 er blevet forbedret ved f.eks. at indføre en klar adskillelse mellem uddannelses- og kommunikationsinitiativer.

Tekstboks 11 – Første led

Med hensyn til Danmark omfatter foranstaltning 111 en delforanstaltning, der integrerer foranstaltning 111 og foranstaltning 123 (demonstrationsprojekter). Derfor kan et simpelt regnestykke, hvor den samlede støtte divideres med antallet af personer, ikke anvendes til at beregne omkostningerne til uddannelse pr. person eller pr. uddannelsesdag.

85

Kommissionen, der fortsat primært er afhængig af de data, som medlemsstaterne har indsamlet, aggregeret og indsendt, var klar over de begrænsninger, der følger af kvaliteten af sådanne data. Derfor har Kommissionen forbedret det fælles overvågnings- og evalueringssystem for 2014-2020 ved at indføre en klar adskillelse mellem de uddannelses- og kommunikationsinitiativer, der gav anledning til problemerne i forbindelse med dataindsamling.

Overvågning af data er et af de elementer, der anvendes til evaluering. Vurderingen af, om ELFUL-støtten er givet godt ud, vil finde sted inden for rammerne af den efterfølgende evaluering af LDP’erne.

88

Evalueringen af LDP’erne henhører under medlemsstaternes ansvar. Vurdering af effektiviteten af foranstaltningerne i forhold til programmernes mål er en kompleks opgave, der skal stå i forhold til anvendelsen af evalueringen. Denne opgave udføres af uafhængige professionelle evalueringseksperter. Sidstnævnte drager deres konklusioner på grundlag af en række faktorer og metodologiske tilgange, herunder en grundig vurdering af programmernes interventionslogik, casestudier og analyse på stedet, analyse af samspil og afsmittende virkninger mellem forskellige foranstaltninger osv. Sættet af indikatorer i den fælles overvågnings- og evalueringsramme (CMEF) er blot ét værktøj til tackling af evalueringsspørgsmål. Disse har til formål at strukturere evalueringsrapporterne på ensartet vis og samtidig tackle strategiske prioriteter på EU-plan på en fyldestgørende måde.

Konklusioner og anbefalinger

91

Medlemsstaterne og regionerne udvælger de foranstaltninger og transaktioner, der skal gennemføres via LDP’erne i overensstemmelse med de behov, der er identificeret i programmeringsområdet. Disse behov bør præciseres nærmere i form af konkrete uddannelsesforanstaltninger, der skal gennemføres. Kommissionen sikrer, at LDP’erne er i overensstemmelse med de politiske mål og regionale behov. Den faktiske gennemførelse henhører under medlemsstaternes ansvar. Kommissionen orienteres på Overvågningsudvalgets møder og gennem de gennemførelsesrapporter, som medlemsstaterne indsender.

92

Uddannelse og andre videnoverførselsaktiviteter er nødvendige for at forbedre de tekniske og bløde kompetencer. På denne måde bidrager de til at forbedre resultaterne for aktørerne i landdistrikterne. Tjenesteleverandørerne reagerer på udbud eller indkaldelser af forslag, der udarbejdes på grundlag af de behov, der er identificeret som følge af medlemsstaternes SWOT-analyse (styrker, svagheder, muligheder, trusler). Kommissionen er dog af den opfattelse, at der er plads til forbedringer i den forudgående analyse, som udføres af medlemsstaterne.

93

Kommissionen anerkender, at udvælgelsen bør baseres på åben og fair konkurrence målt som forholdet mellem pris og kvalitet, for at man kan vælge de bedste tjenesteleverandører. Det er medlemsstaternes ansvar at sikre, at disse procedurer er på plads.

Se også svar på punkt 92.

94

Oprettelsen af en rådgivningstjeneste skal opfylde de særlige behov, der er identificeret i programmeringsområdet.

En ny tjeneste kan forstås som et nyt organ eller en ny enhed, der oprettes med henblik på at yde tjenester inden for visse specialiserede emner/områder, som der er behov for i regionen. Oprettelsen af et nyt organ eller en ny afdeling i en allerede eksisterende rådgivningstjeneste, der gør det muligt at udvide omfanget af de tjenester, der tidligere blev ydet, kan dog også betragtes som en ny tjeneste. Forudsætningen er, at den nye tjeneste er i stand til at yde rådgivning på områder, hvor den ikke ville være i stand til det uden oprettelsen af den nye tjeneste.

Anbefaling 1 a)

Denne anbefaling er rettet til medlemsstaterne.

Anbefaling 1 b)

Kommissionen accepterer denne anbefaling.

Kommissionen er enig i, at medlemsstaterne bør opfordres til at foretage regelmæssige analyser af behovene for uddannelsesaktiviteter som god praksis, og vil ajourføre faktabladet om foranstaltninger vedrørende videnoverførsel og udføre oplysningsaktiviteter i den forbindelse. Kommissionen vil også fremme udveksling af god praksis vedrørende metodologiske tilgange inden for rammerne af netværksaktiviteter.

Anbefaling 1 c)

Denne anbefaling er rettet til medlemsstaterne.

Anbefaling 1 d)

Kommissionen accepterer denne anbefaling og er begyndt at gennemføre den.

Kommissionen har udstedt en vejledning om artikel 15 i forordning (EU) nr. 1305/2013 for at hjælpe medlemsstaterne/regionerne med at gennemføre foranstaltningerne. Vejledningen er dog ikke retligt bindende, og dens anvendelse afhænger af medlemsstaterne. Kommissionen har også svaret på talrige spørgsmål fra medlemsstaterne.

Gennemførelsen af LDP’erne, herunder oprettelsen af rådgivningstjenester, drøftes i overvågningsudvalgene på de årlige revisionsmøder og i forbindelse med overensstemmelsesrevisioner.

Kommissionen vil om nødvendigt fortsætte med at ajourføre og udbygge den aktuelle vejledning.

96

Kommissionen har givet vejledning om offentlige udbud i forbindelse med udvikling af landdistrikter. Navnlig i vejledningen om artikel 15 i forordning (EU) nr. 1305/2013 redegøres der for kravene til intern levering af tjenesten.

Anbefaling 2 a)

Denne anbefaling er rettet til medlemsstaterne.

Anbefaling 2 b)

Kommissionen accepterer denne anbefaling og er begyndt at gennemføre den.

Vejledning om intern levering, underentrepriser og levering af tjenesteydelser er allerede blevet givet i form af et faktablad om foranstaltninger vedrørende rådgivningstjenester, bedriftsforvaltnings- og vikarordninger. Dette er ved flere lejligheder blevet fremlagt og drøftet med medlemsstaterne i Udvalget for Udvikling af Landdistrikter. Endvidere afholdt Kommissionen og det europæiske netværk for landdistriktsudvikling et særligt kursus for nationale og regionale myndigheder om »rimeligheden af omkostninger og offentlige udbud« i marts 2015 i Bruxelles.

Med hensyn til overvågningen af medlemsstaternes procedurer vil Kommissionen tage behørigt hensyn til risikoprofilen for videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger ved udarbejdelsen af sin revisionsplanlægning.

97

Medlemsstaterne skal sikre, at omkostningerne i forbindelse med gennemførelsen af foranstaltningerne under LDP’erne er rimelige. Hvis der afsløres mangler ved overensstemmelsesrevisionerne, anvendes der finansielle korrektioner.

98

Spørgsmålet om afgrænsning blev taget op i LDP’erne.

For perioden 2014-2020 indeholdt de såkaldte »positionspapirer fra Kommissionens tjenestegrene«, der udarbejdes for hver medlemsstat, vejledning om ESI-fondenes koordinerede interventioner. Medlemsstaterne skulle sikre komplementaritet, sammenhæng og overensstemmelse med andre EU-instrumenter for at undgå dobbeltfinansiering⁴.

Rammebestemmelserne for programmeringsperioden 2014-2020 har til formål at sikre større komplementaritet og bedre koordinering mellem fondene med henblik på at undgå overlapning mellem aktiviteterne gennem partnerskabsaftalerne, hvor medlemsstaterne skal beskrive anvendelsen af ESI-fondene for at sikre komplementaritet og synergier mellem aktiviteterne.

Endvidere berøres spørgsmålet om komplementaritet inden for udvikling af landdistrikter i kapitel 14 i LDP’erne (»Oplysninger om komplementaritet«).

Derudover er overvågningsudvalgene i medlemsstaterne ansvarlige for at sikre korrekt gennemførelse af programmerne og komplementaritet mellem alle EU-fonde.

Endelig samarbejder Kommissionens tjenestegrene om at sikre en koordineret tilgang til komplementaritet mellem ESI-fondene i fasen for godkendelse af de respektive programmer.

Anbefaling 3 a)

Kommissionen accepterer denne anbefaling.

Kommissionen er ved at gennemføre de anbefalinger, der blev fremsat i særberetning nr. 22/2014⁵, ved at afholde specifikke uddannelseskurser for forvaltningsmyndighederne og betalingsorganerne, foretage forbedret vurdering af foranstaltningernes verificerbarhed og kontrollerbarhed og fremme brugen af forenklede omkostningsscenarier. Endvidere vil de systemer, der er indført for at sikre, at omkostningerne i forbindelse med projekterne er rimelige, blive vurderet ved overensstemmelsesrevisioner. Der vil blive anvendt finansielle korrektioner i tilfælde af manglende overholdelse.

Anbefaling 3 b)

Kommissionen accepterer denne anbefaling og er begyndt at gennemføre den.

Kommissionen har allerede indført arbejdsprocedurer og relevante tværtjenstlige grupper til at vurdere spørgsmålet om komplementaritet og dobbeltfinansiering mellem forskellige EU-fonde (f.eks. ESI-fondenes fortolkningsnetværk, andre netværk vedrørende specifikke elementer i forordningen såsom arbejdsgruppen vedrørende forenklede omkostninger, tematiske netværk eller platformen for finansielle instrumenter).

Kommissionen vil gøre sig yderligere overvejelser om, hvorvidt der er behov for en anden struktur (f.eks. en særlig tværtjenstlig gruppe).

Fælles svar på punkt 99 og 100

Evalueringen af LDP’erne henhører under medlemsstaternes ansvar. Vurdering af effektiviteten af foranstaltningerne i forhold til programmernes mål er en kompleks opgave, der skal stå i forhold til anvendelsen af evalueringen. Denne opgave udføres af uafhængige professionelle evalueringseksperter. Sidstnævnte drager deres konklusioner på grundlag af en række faktorer og metodologiske tilgange, herunder en grundig vurdering af programmernes interventionslogik, casestudier og analyse på stedet, analyse af samspil og afsmittende virkninger mellem forskellige foranstaltninger osv. Sættet af indikatorer i den fælles overvågnings- og evalueringsramme (CMEF) er blot ét værktøj til tackling af evalueringsspørgsmål. Disse har til formål at strukturere evalueringsrapporterne på ensartet vis og samtidig tackle strategiske prioriteter på EU-plan på en fyldestgørende måde. Kommissionen tilskynder til udveksling af god evalueringspraksis, hvilket kan ske gennem ENRD.

Anbefaling 4 a)

Denne anbefaling er rettet til medlemsstaterne.

Anbefaling 4 b)

Kommissionen er delvist enig i denne anbefaling.

Kommissionen vil fortsat give vejledning om gennemførelsen af det fælles overvågnings- og evalueringssystem, der er indført ved de relevante forordninger.

Der findes standardmetoder til sikring af anvendelsen af feedbackprocedurer, overvågning og evalueringer af resultater samt virkningen af uddannelsesaktiviteter. Kommissionen vil tilskynde til udveksling af god praksis inden for rammerne af det europæiske netværk for landdistriktsudvikling.

I overensstemmelse med den retlige ramme er Kommissionen dog ikke ansvarlig for kontrollen med, at der er indført sådanne feedbackprocedurer.

101

Kommissionen har altid levet op til sine forpligtelser med hensyn til overvågning af de forvaltnings- og kontrolsystemer, der er etableret i medlemsstaterne. Kommissionen fører tilsyn med gennemførelsen af foranstaltningerne gennem LDP-godkendelsesprocessen i overvågningsudvalgene med inddragelse af interessenterne og gennem bilaterale årlige revisionsmøder med forvaltningsmyndighederne.

Arbejdsprogrammet for revision fastlægges på grundlag af en risikoanalyse, hvis vigtigste element er udgiftsniveauet. Da den involverede finansiering er af relativt beskedent omfang, er der kun blevet udført et begrænset antal specifikke overensstemmelsesrevisioner af udgifterne til videnoverførsels- og rådgivningstjenester.

Anbefaling 5

Kommissionen accepterer anbefalingen.

Kommissionen vil tage behørigt hensyn til risikoprofilen for videnoverførsels- og rådgivningsforanstaltninger ved udarbejdelsen af sin revisionsplanlægning.

1Artikel 5 i forordning (EF) nr. 1698/2005.

2Særberetning nr. 22/2014 »Økonomisering: holde omkostningerne til tilskud til EU-finansierede landdistriktsprojekter under kontrol« (http://eca.europa.eu).

3Vejledninger om: 1) SWOT-analyse, 2) offentlige udbud inden for udvikling af landdistrikter 2014-2020, 3) betingelser for støtteberettigelse og udvælgelseskriterier 2014-2020, 4) elementer i strategiske programmer, 5) verificerbarhed og kontrollerbarhed (artikel 62), 6) faktablad vedrørende videnoverførsel (artikel 14) og 7) faktablad vedrørende rådgivningstjenester (artikel 15).

4Artikel 5 i forordning (EF) nr. 1698/2005.

5Jf. særberetning nr. 22/2014 »Økonomisering: holde omkostningerne til tilskud til EU-finansierede landdistriktsprojekter under kontrol« (http://eca.europa.eu).

QJ-AB-15-013-DA-E  ISSN 1977-5636

Retten undersøgte, om Kommissionens og medlemsstaternes indsats med henblik på at levere videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter af høj kvalitet stod mål med den høje prioritering af livslang læring og videnoverførsel i EU’s landdistriktsudviklingspolitik. Ved revisionen konstateredes det, at det ikke var tilfældet. Medlemsstaterne baserede sig for ofte på forslag fra uddannelsesleverandørerne, og en hvilken som helst form for uddannelse blev anset for »god« og berettiget til at modtage offentlig støtte. Der blev kun sjældent foretaget en egentlig analyse af, om kurserne kunne få reel effekt. Medlemsstaterne sikrede ikke altid en fair og gennemsigtig konkurrence, når der skulle udvælges uddannelsesaktiviteter, og betalte for meget for nogle tjenester. Med hensyn til opfølgning konstateredes det, at der manglede en detaljeret evaluering af, hvad der rent faktisk er opnået med de offentlige midler. I sine anbefalinger opfordrer Retten navnlig medlemsstaterne til ved hjælp af tilbagevendende analyser og evalueringer at tilpasse de videnoverførsels- og rådgivningsaktiviteter, som de vælger, til de aktuelle behov hos aktørerne i landdistrikterne.