EIROPAS REVĪZIJAS PALĀTA

12, rue Alcide De Gasperi

1615 Luxembourg

LUXEMBOURG

Tālrunis +352 4398-1

E-pasts: eca-info@eca.europa.eu

Internet: http://eca.europa.eu

Twitter: @EUAuditorsECA

YouTube: EUAuditorsECA

Plašāka informācija par Eiropas Savienību ir pieejama portālā Europa (http://europa.eu).

Luksemburga: Eiropas Savienības Publikāciju birojs, 2015. gads

Print | ISBN 978-92-872-2975-5 | ISSN 1831-0877 | doi:10.2865/021723 | QJ-AB-15-013-LV-C
PDF | ISBN 978-92-872-3022-5 | ISSN 1977-5717 | doi:10.2865/8806 | QJ-AB-15-013-LV-N
EPUB | ISBN 978-92-872-3004-1 | ISSN 1977-5717 | doi:10.2865/288316 | QJ-AB-15-013-LV-E

© Eiropas Savienība, 2015. gads

Reproducēšana ir atļauta, ja tiek norādīts avots.

Attiecībā uz jebkādu 10. lappusē publicēto fotoattēlu “Lauku sieviešu apmācība” un “Lauksaimnieku darba grupa (apmeklējums uz vietas)” izmantošanu vai reproducēšanu atļauja ir jāprasa tieši autortiesību īpašniekam.

KĀ PASŪTĪT ES IZDEVUMUS

Bezmaksas izdevumi

•Viens eksemplārs:
ar EU Bookshop starpniecību (http://bookshop.europa.eu).

•Vairāk nekā viens eksemplārs vai plakāti/kartes:
Eiropas Savienības pārstāvniecībās
(http://ec.europa.eu/represent_lv.htm),
Eiropas Savienības delegācijās valstīs, kas nav ES dalībvalstis
(http://eeas.europa.eu/delegations/index_lv.htm),
ar Europe Direct dienesta starpniecību
(http://europa.eu/europedirect/index_lv.htm)
vai piezvanot uz tālruņa numuru 00 800 6 7 8 9 10 11 (zvanīšana bez maksas no jebkuras vietas Eiropas Savienībā) (*).

(*)Informāciju sniedz bez maksas, tāpat arī lielākā daļa zvanu ir bezmaksas (izņemot dažus operatorus, viesnīcas vai taksofonus).

Maksas izdevumi

•Ar EU Bookshop starpniecību (http://bookshop.europa.eu).

LV
2015

Nr. 12

Īpašais ziņojums

ES prioritāti – veicināt
uz zināšanām balstītu
lauku ekonomiku –
nelabvēlīgi ietekmē
zināšanu pārneses un
konsultāciju pasākumu
vāja pārvaldība

(saskaņā ar LESD 287. panta 4. punkta otro daļu)

Revīzijas darba grupa

ERP īpašajos ziņojumos tiek atspoguļoti rezultāti, kas iegūti atsevišķu budžeta jomu vai vadības aspektu lietderības un atbilstības revīzijās. ERP atlasa un izstrādā šos revīzijas uzdevumus tā, lai tiem būtu pēc iespējas lielāka ietekme, konkrēti, tiek ņemts vērā risks, kādam pakļauta lietderība vai atbilstība, attiecīgo ienākumu vai izdevumu apjoms, paredzamie notikumi, kā arī politiskās un sabiedrības intereses.

Šo lietderības revīziju veica ERP locekļa Augustyn Kubik vadītā I apakšpalāta, kura revidē dabas resursu aizsardzības un apsaimniekošanas izdevumu jomas. Revīziju vadīja ERP loceklis Jan Kinšt, kā arī locekļa biroja vadītājs Alejandro Ballester Gallardo, nodaļas vadītājs Michael Bain, revīzijas darba grupas vadītājs Klaus Stern un darba grupas vadītāja vietnieks Els Brems. Revīzijā piedalījās arī šādi revidenti: Stuart Ballantine, Malgorzata Frydel, Athanasios Koustoulidis, Lorenzo Pirelli, Maria Eulàlia Reverté i Casas, Michael Spang un Diana Voinea. Sekretariāta pienākumus veica Terje Teppan-Niesen, savukārt lingvistisko atbalstu sniedza Milosz Aponowicz, Cathryn Lindsay, Michał Machowski, Paulina Pruszko un Charlotta Törneling.

Saturs

Glosārijs

Kopsavilkums

Ievads

Ieguldījumi zināšanās un prasmēs Eiropas Savienībā

Lauku attīstības atbalsts zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumiem

Koordinācija ar citu ES fondu atbalstu zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumiem

Revīzijas tvērums un pieeja

Apsvērumi

I daļa. Procedūras visefektīvāko zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu apzināšanai un izraudzīšanai

Dalībvalstis noteica lauku dalībniekiem vajadzīgās prasmes tik vispārīgi, ka finansējumu varēja piešķirt gandrīz jebkāda veida darbībai

Dalībvalstis ne vienmēr pārbauda pakalpojumu sniedzēju kvalifikāciju un pieredzi

Pasākumu un pakalpojumu sniedzēju atlasē trūkst godīgas un pārredzamas konkurences

Komisijas norādījumi dalībvalstīm par zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumiem bija ierobežoti

II daļa. Procedūras izmaksu ziņā efektīvas un saskaņotas zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu nodrošināšanai

Dalībvalstis apstiprināja apmācības pasākumus, neveicot efektīvas izmaksu pamatotības pārbaudes…

… un ir pazīmes, kas liecina, ka reizēm tās maksāja pārāk daudz par apmācības vai konsultāciju pakalpojumiem, kuri nebija pietiekami pamatoti

Komisijas revīzijas apjoms neļāva iegūt pietiekamu informāciju par Palātas konstatētajām nepilnībām

ES un citi fondi nav saskaņoti, lai nodrošinātu zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu efektīvu sniegšanu

III daļa. Procedūras zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu rezultātu uzraudzībai un novērtēšanai

Apmācības pakalpojumu sniedzēji bieži saņem tiešas atsauksmes no mācību dalībniekiem, bet dalībvalstu iestādes reti izmanto šo atgriezenisko saiti, lai uzlabotu turpmākos pasākumus

Ir konstatēti daži labas prakses piemēri, kad dalībvalstis cenšas apkopot noderīgu informāciju par zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu ietekmi

Dati, kas savākti, lai parādītu ES līmenī apkopotos zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu rezultātus, nav ticami

Secinājumi un ieteikumi

I pielikums. |  | Zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu īstenošana revīzijai izraudzītajās dalībvalstīs
II pielikums. |  | Kirkpatrick četru līmeņu modelis

Komisijas atbilde

Glosārijs

CMES: visai ES kopēja uzraudzības un novērtēšanas sistēma lauku attīstībai 2014.–2020. gada plānošanas periodā.

Dalīta pārvaldība: ES budžeta izpildes metode, saskaņā ar kuru izpildes uzdevumi tiek deleģēti dalībvalstīm¹. Šim nolūkam dalībvalstu iestādes izraugās struktūras, kas atbild par ES līdzekļu pārvaldību un kontroli.

Eiropas strukturālie un investīciju fondi (ESI fondi, ESIF): jauns termins, kas aptver piecus ES fondus, kuri 2014.–2020. gada plānošanas periodā sniedz atbalstu saskaņā ar kohēzijas politiku. Šie pieci fondi ir Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF), Eiropas Sociālais fonds (ESF), Kohēzijas fonds (KF), Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonds (EJZF).

KLP: kopējā lauksaimniecības politika – tiesību aktu un prakses kopums, ko pieņēmusi Eiropas Savienība, lai nodrošinātu kopēju un vienotu lauksaimniecības politiku.

Lauku attīstības programma (LAP): dokuments, ko sagatavojusi dalībvalsts vai reģions un apstiprinājusi Komisija, lai plānotu un uzraudzītu lauku attīstības politikas īstenošanu.

Lauku dalībnieki: ja vien nav norādīts citādi, šajā ziņojumā lauksaimnieki, mežu īpašnieki un citi lauku uzņēmumi un ieinteresētās personas tiek saukti par “lauku dalībniekiem”.

Liekais atbalsts: situācija, kad subsidētā darbība vai projekts būtu pilnībā vai daļēji uzsākts bez dotācijas atbalsta.

Pamatnolīgums: nolīgums, ko viena vai vairākas līgumslēdzējas iestādes un viens vai vairāki ekonomikas dalībnieki noslēdz ar mērķi paredzēt noteikumus līgumiem, kuru slēgšanas tiesības plānots piešķirt konkrētā laika posmā, jo īpaši attiecībā uz cenu un, attiecīgā gadījumā, uz paredzēto kvantitāti².

Pasākums: politikas īstenošanas atbalsta shēma. Katrs pasākums paredz īpašus noteikumus, kas jāievēro, īstenojot projektus vai veicot darbības, kuras var tikt finansētas. Divi galvenie pasākumu veidi ir investīciju pasākumi un platībatkarīgais atbalsts.

Plānošanas periods: daudzgadu sistēma ES politikas, piemēram, lauku attīstības politikas, plānošanai un īstenošanai.

Publiskais iepirkums: konkursa procedūra, kas jāievēro publiskām struktūrām, iegādājoties preces, būvdarbus un pakalpojumus par cenu, kas pārsniedz noteiktu robežvērtību. Procedūras mērķis ir iegūt piedāvājumu ar augstāko vērtību, radot pietiekamu konkurenci starp piegādātājiem, un nodrošināt, ka līgumu slēgšanas tiesības tiek piešķirtas godīgi, pārredzami un bez diskriminācijas. Direktīvā 2004/18/EK un Direktīvā 2004/17/EK ir izklāstīts publiskā iepirkuma tiesiskais regulējums, kas jāīsteno valstu iestādēm.

Vadošā iestāde: valsts vai reģionālā iestāde, ko lauku attīstības programmas (LAP) pārvaldībai ir izraudzījusies dalībvalsts.

VUNS: visai ES vienota uzraudzības un novērtēšanas sistēma lauku attīstībai 2007.–2013. gada plānošanas periodā.

1Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.), 59. pants.

2Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 30.4.2004., 114. lpp.), 1. panta 5. punkts.

Kopsavilkums

I

Zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumiem ir piešķirta augstāka prioritāte gan Eiropas Savienībā kopumā, gan arī konkrēti lauku attīstības jomā. Eiropas Parlaments un ES lauksaimniecības komisāri cits pēc cita ir uzsvēruši profesionālās izglītības un apmācības, prasmju attīstības, mūžizglītības un zināšanu pārneses nozīmi, un tā ir atspoguļota ES tiesiskajā regulējumā.

II

Revīzijā tika pārbaudīta zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu nodrošināšana, kas laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam tika līdzfinansēta no lauku attīstībai paredzētā ES budžeta (ELFLA) un dalībvalstu budžetiem. Kopējais ES finansējums šiem pasākumiem minētajā laikposmā bija 1,3 miljardi EUR; kopā ar līdzfinansējumu kopējais publiskais atbalsts sasniedza 2,2 miljardus EUR.

III

Lai nodrošinātu efektivitāti un vēlamo ietekmi, zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumiem piešķirtie līdzekļi jāizlieto atbilstoši noteiktajām vajadzībām, ar samērīgām izmaksām, un tas jādara pienācīgi kvalificētiem un pieredzējušiem pakalpojumu sniedzējiem. Rezultātiem jābūt izmērāmiem, un tie jānovērtē, lai sniegtu informāciju par faktiski paveikto. Tomēr Palāta revīzijas laikā atklāja, ka tā nenotika, jo dalībvalstu un Komisijas īstenotā pasākumu pārvaldība bija nepilnīga.

IV

Palāta konstatēja, ka, ņemot vērā zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu nozīmi un to sagaidāmos rezultātus, šo pasākumu nodrošināšana nebija pietiekama. Dalībvalstis pārāk bieži paļāvās uz pakalpojumu sniedzēju priekšlikumiem, un jebkāda veida apmācība tika uzskatīta par “labu” un attiecināmu, lai saņemtu publisko atbalstu. Tikai retos gadījumos tika veikta pienācīga analīze, lai noteiktu, vai pasākumi spēj panākt reālu ietekmi.

V

Ieviestās procedūras ne vienmēr nodrošināja godīgu un pārredzamu konkurenci, lai veicinātu augsta līmeņa pakalpojumu sniedzēju atlasi un izraudzītos zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumus par labāko cenu.

VI

Izmaksu ziņā efektīvai zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu sniegšanai ir būtiska nozīme publisko līdzekļu aizsardzībā gan attiecībā uz Eiropas Savienības, gan arī valstu budžetiem. Palāta konstatēja nepilnības pārbaudēs, kas jāveic dalībvalstīm, gan pieteikumu iesniegšanas, gan arī maksājumu veikšanas posmā. Ir pazīmes, kas liecina, ka par atsevišķiem pakalpojumiem dalībvalstis samaksāja pārāk daudz un ka saistītās izmaksas nebija pietiekami pamatotas.

VII

Revidenti arī atklāja, ka daudzus līdzīgus pakalpojumus finansē dažādi ES fondi (piemēram, ESF, kā arī ELFLA). Tas rada divkāršas finansēšanas risku un paredz dārgu pārvaldības struktūru dubultošanos, kas, pēc Palātas domām, ir neekonomiski. 2014. līdz 2020. gada plānošanas periodā par augstāku prioritāti nekā iepriekšējā demarkācijas politika ir noteikta ES fondu savstarpējā papildināmība. Tas nozīmē, ka vēl vairāk ir vajadzīga koordinācija, lai izvairītos no iepriekš minētajiem riskiem.

VIII

Nebija padziļināta novērtējuma par to, kas ar publiskajiem līdzekļiem faktiski tika sasniegts, un bija apkopoti tikai samērā vienkāršoti rādītāji, tādi kā apmācīto personu vai finansēto mācību dienu skaits. Turklāt Palāta atklāja problēmas saistībā ar vākto datu ticamību.

IX

Šajā ziņojumā izklāstītās nepilnības galvenokārt attiecas uz pasākumu pārvaldību, ko īstenoja dalībvalstis. Tomēr, ņemot vērā zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumiem piešķirto nozīmi, tika konstatēts, ka arī Komisijas loma dalībvalstu vadībā un uzraudzībā nebija pietiekama un ir jāuzlabo.

X

Pamatojoties uz šiem konstatējumiem, Palāta sniedz vairākus ieteikumus, kuru mērķis ir uzlabot situāciju pašreizējā lauku attīstības plānošanas periodā (2014.–2020. g.) un nodrošināt, ka vērienīgajiem mērķiem, kas noteikti attiecībā uz šiem pasākumiem, ir lielākas izredzes tikt sasniegtiem.

XI

Palāta formulē turpmāk minētos konkrētos ieteikumus.

οDalībvalstīm jāievieš procedūras, lai analizētu lauku dalībniekiem vajadzīgās zināšanas un prasmes, pārsniedzot vispārēju tematu noteikšanu, jo īpaši attiecībā uz uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus vai piedāvājumu periodiem. Dalībvalstīm jānodrošina, ka regulāri piemērojamās procedūrās attiecīgie zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumi tiek noteikti un izvēlēti, pamatojoties uz šādu analīzi, un jāizvairās no riska, ka procesu sāk virzīt pakalpojumu sniedzēji.

οKomisijai jāsniedz papildu norādījumi par to, kā dalībvalstīm jāveic šādas regulāras analīzes, un jāmudina dalībvalstis tās formulēt precīzāk, nevis vispārīgā veidā.

οDalībvalstīm jānodrošina, ka atbalsts jaunu konsultāciju pakalpojumu izveidei tiek piešķirts tikai tad, ja ir pierādīts, ka attiecīgajā jomā šādu pakalpojumu trūkst un ir vajadzīgs finansējums jauna personāla pieņemšanai, jaunām telpām un/vai aprīkojumam.

οDalībvalstīm jāizraugās pakalpojumu sniedzēji, kas saņems publiskos līdzekļus, saskaņā ar godīgas un pārredzamas konkurences principu, neatkarīgi no tā, vai viņi izmanto uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus vai oficiālas publiskā iepirkuma procedūras. Dalībvalstīm īpaši jānodrošina, ka atlases un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriji nerada priekšrocības noteiktiem pakalpojumu sniedzējiem vai pakalpojumu sniedzēju veidiem.

οKomisijai jāsniedz konkrēti papildu norādījumi par pakalpojumu sniegšanu uz vietas, apakšuzņēmuma līgumu slēgšanu un konsorciju sniegto pakalpojumu novērtēšanu. Turklāt Komisijai pienācīgi jāuzrauga dalībvalstu procedūras, lai nodrošinātu, ka zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu izvēle notiek saskaņā ar godīgas un pārredzamas konkurences principu.

οAttiecībā uz efektīvām izmaksu pamatotības pārbaudēm Komisijai un dalībvalstīm jāīsteno ieteikumi, kas sniegti Palātas īpašajā ziņojumā par šo jautājumu³. Jo īpaši saistībā ar zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumiem dalībvalstīm jānovērtē vajadzība atbalstīt pasākumus, kas par pieņemamu cenu ir viegli pieejami tirgū. Ja vajadzība ir pamatota, dalībvalstīm jānodrošina, ka atbalstīto pasākumu izmaksas nepārsniedz tirgū piedāvāto līdzīgo pasākumu izmaksas.

οKomisijai jāņem vērā gūtā pieredze pirmajos pasākumos, kur mērķis ir nodrošināt ES fondu papildināmību, piemēram, ar īpašu dienestiem kopīgu darba grupu palīdzību, lai padziļināti novērtētu dažādu ES fondu savstarpējo papildināmību, ko 2014.–2020. gada plānošanas periodam ierosināja dalībvalstis. Šīs novērtēšanas rezultātā jāpieņem saskaņota pieeja zināšanu pārneses pasākumu atbalstam, lai mazinātu divkāršas finansēšanas un pārvaldes dubultošanas risku.

οDalībvalstīm jāizveido atgriezeniskās saites sistēmas, kurās izmanto uzraudzības un novērtēšanas informāciju, lai uzlabotu turpmākos uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus vai pilnveidotu konkursa procedūras. Pamatojoties uz šīm sistēmām, pakalpojumu sniedzējiem būtu ne tikai jāsniedz informācija par dalībnieku apmierinātību ar pakalpojumiem, bet arī jāpārbauda, vai viņi apguva to, kas viņiem bija jāapgūst.

οKomisijai jāsniedz norādījumi par to, kā dalībvalstis var izpildīt šādas regulāras atgriezeniskās saites procedūras, un jāuzrauga, lai dalībvalstis tās ieviestu. Atgriezeniskās saites rezultātus var izmantot arī vērtētāji, lai novērtēšanas darbā koncentrētos uz pasākumu rezultātu un ietekmes analīzi.

οVisbeidzot, Komisijai nekavējoties jāpaaugstina zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu riska profils un attiecīgi jāpastiprina uzraudzība un pārvaldība, lai nodrošinātu lielāku pārliecību, ka dalībvalstis efektīvi sniedz attiecīgos pakalpojumus.

3Sk. Īpašo ziņojumu Nr. 22/2014 “Saimnieciskuma nodrošināšana – ES finansēto lauku attīstības projektu dotāciju izmaksu kontrole” (http://eca.europa.eu).

Ievads

Ieguldījumi zināšanās un prasmēs Eiropas Savienībā

01

Profesionālās izglītības un apmācības, prasmju attīstības, mūžizglītības un zināšanu pārneses nozīmi ir apliecinājuši daudzi politiķi, un tā ir uzsvērta vairākos augsta līmeņa dokumentos, tostarp stratēģijā “Eiropa 2020” gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei⁴.

“Svarīgs lauku attīstības programmu aspekts ir zināšanu paplašināšana par lauku saimniecību nozari”⁵
Phil Hogan (ES lauksaimniecības un lauku attīstības komisārs)

“Nākotnes lauksaimniecībai jābūt balstītai uz zināšanām”⁶
Dacian Cioloș (bijušais ES lauksaimniecības un lauku attīstības komisārs)

02

Līgumā par Eiropas Savienības darbību (LESD) ir skaidri norādīta “efektīva darbības koordinācija arodmācību, pētniecības un lauksaimniecības zinību izplatīšanas jomā”, lai varētu sasniegt kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) mērķus⁷.

03

ES tiesību aktos, kas attiecas 2014.–2020. gada plānošanas periodu⁸, ir īpaši uzsvērti zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumi kā galvenie pasākumi ilgtspējīgas attīstības nodrošināšanai lauku apvidos. “Veicināt zināšanu pārnesi un inovāciju lauksaimniecībā, mežsaimniecībā un lauku apvidos” ir horizontāla prioritāte lauku attīstības jomā, t. i., to uzskata par svarīgu instrumentu, ko izmanto, lai uzlabotu citu prioritāšu un pasākumu īstenošanu lauku attīstības jomā.

Lauku attīstības atbalsts zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumiem

04

Finansiālu atbalstu zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumiem lauku apvidos piešķir no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA). 2007.–2013. gada plānošanas periodā šis atbalsts tika piešķirts, izmantojot šādus četrus pasākumus⁹:

ο111. pasākums – arodapmācības un informācijas pasākumi;

ο114. pasākums – konsultāciju pakalpojumu izmantošana;

ο115. pasākums – pārvaldības, atbalsta un konsultāciju pakalpojumu izveide;

ο331. pasākums – apmācība un informācija.

05

Pirmo triju pasākumu mērķis bija uzlabot lauksaimnieku un mežu īpašnieku konkurētspēju. 331. pasākums bija paredzēts citiem lauku uzņēmumiem un ieinteresētajām personām ar mērķi palielināt to spēju veicināt lauku ekonomikas daudzveidību un uzlabot dzīves kvalitāti lauku apvidos. 111. un 331. pasākums ietvēra apmācības kursus, seminārus, lauku saimniecību apmeklējumus, individuālās nodarbības u. c., un tos sauc par zināšanu pārneses pasākumiem. 114. un 115. pasākums ietvēra konsultācijas, kas bija paredzētas, lai sniegtu ieteikumus atsevišķām personām vai lauksaimnieku un mežu īpašnieku grupām. Individuāli zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumi dalībniekiem tika piedāvāti vai nu bez maksas, vai arī par samazinātu maksu.

Lauksaimnieki, mežu īpašnieki un citi lauku uzņēmumi un ieinteresētās personas turpmāk tiek sauktas par “lauku dalībniekiem”.

1. izcēlums

ELFLA finansēto zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu piemēri

Lauku sieviešu apmācība

© ZAMm/ Gerald Lechner

Lauksaimnieku apmācība

© ECA

Lauksaimnieku darba grupa (apmeklējums uz vietas)

© BMLFUW/LFI/weinfranz

06

Saskaņā ar lauku attīstības politiku zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumiem piemēro Komisijas un dalībvalstu dalītās pārvaldības principu. Lauku attīstības programmas (LAP) ierosina dalībvalstis un apstiprina Komisija. Pēc tam dalībvalstis, pamatojoties uz iesniegtajām programmām, izraugās projektus, kuriem tiks piešķirts finansējums. 1. attēlā ir parādīts, kā saskaņā ar tiesisko regulējumu attiecīgajiem projektiem tiek piešķirts finansējums.

1. attēls

Tiesiskais regulējums attiecībā uz ELFLA finansējuma piešķiršanu projektiem

Avots: Eiropas Revīzijas palāta.

07

Attiecībā uz laikposmu no 2007. līdz 2013. gadam zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumiem tika piešķirti aptuveni 1,3 miljardi EUR, t. i., 1,4 % no ELFLA finansējuma. Līdz 2013. gada 31. decembrim dalībvalstis bija iztērējušas aptuveni 744 miljonus EUR jeb 57 % no plānotā ELFLA finansējuma. Visus pasākumus līdzfinansē dalībvalstis (sīkāku informāciju sk. 1. tabulā). Tomēr, kā norādīts iepriekš, zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu vispārējā nozīme ir ievērojami lielāka par šo pasākumu vērtību naudas izteiksmē.

08

Dalībvalstis ne vienmēr īsteno visus četrus ELFLA zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumus. Komisijas sniegto datu analīze par 2012. gadu atklāja, ka 111., 114., 331. un 115. pasākums netika izmantots attiecīgi 19 %, 52 %, 66 % un 74 % no visām 88 LAP.

09

Lauku attīstības plānošanas periodam no 2014. līdz 2020. gadam šie četri pasākumi ir apvienoti, izveidojot divus:

ο1. pasākums – zināšanu pārneses un informācijas darbības;

ο2. pasākums – konsultāciju, lauku saimniecību pārvaldības un atbalsta pakalpojumi.

10

Plānotie ELFLA izdevumi 1. pasākumam sasniedz 1,16 miljardus EUR, bet 2. pasākumam – 742 miljonus EUR, t. i., kopā 1,9 miljardus EUR¹⁰. Kopā ar valstu līdzfinansējumu kopējie publiskie izdevumi var pārsniegt 4 miljardus EUR. Salīdzinājumā ar iepriekšējā plānošanas periodā plānotajiem izdevumiem tas ir par aptuveni 46 % vairāk.

1. tabula

Kopējie publiskie (ELFLA un valsts līdzfinansējuma) un ELFLA izdevumi sadalījumā pa pasākumiem

Pasākums | Pasākuma apraksts | Plānotie izdevumi no 2007. līdz 2013. gadam | Faktiskie izdevumi no 2007. līdz 2013. gadam
ELFLA (EUR) | Kopējie publiskie izdevumi (EUR) | ELFLA (EUR) | Kopējie publiskie izdevumi (EUR)
111 | Arodapmācības un informācijas pasākumi | 947 013 157 | 1 599 928 390 | 556 561 212 | 974 023 090
114 | Konsultāciju pakalpojumi | 197 958 811 | 338 640 512 | 98 320 876 | 169 488 261
115 | Pārvaldības, atbalsta un konsultāciju pakalpojumu izveide | 50 307 450 | 76 068 793 | 26 540 966 | 43 419 212
331 | Apmācība un informācija | 115 516 980 | 226 388 227 | 62 498 154 | 122 427 257
Zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumi | 1 310 796 398 | 2 241 025 922 | 743 921 208 | 1 309 357 820

Avots: Eiropas Lauku attīstības tīkla dati (atjaunināti 2014. gada februārī).

11

Ja 2007.–2013. gada plānošanas periodā pasākumu atbalsta iespējamie saņēmēji bija mācību dalībnieki un personas, kam sniegtas konsultācijas, kā arī pakalpojumu sniedzēji, tagad šī situācija ir mainījusies. Laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam finansiālā atbalsta saņēmēji saskaņā ar 1. un 2. pasākumu būs pakalpojumu sniedzēji, proti, juridiskās personas, kas sniedz konsultācijas vai nodrošina apmācību galasaņēmējiem (lauku dalībniekiem).

12

Lai gan tas nebija obligāti, dažas dalībvalstis jau 2007.–2013. gada plānošanas periodā izmantoja publiskā iepirkuma procedūras, lai izraudzītos zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu sniedzējus. Saskaņā ar jaunajiem tiesību aktiem, izmantojot 2. pasākumu, publiskā iepirkuma noteikumi jāpiemēro pirms pakalpojumu līgumu slēgšanas ar pakalpojumu sniedzējiem. 1. pasākuma gadījumā publiskā iepirkuma procedūru izmantošana pakalpojumu sniedzēju atlasē nav obligāta.

Koordinācija ar citu ES atbalstu zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumiem

13

ES atbalsts zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumiem attiecas ne tikai uz lauku attīstības politikas jomu. Vispārīgā līmenī un atkarībā no katra fonda pilnvarām apmācības projekti tiek atbalstīti no Eiropas Sociālā fonda (ESF) un Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF), kuru mērķis ir veicināt izaugsmi un nodarbinātību. Šos fondus kopā ar ELFLA un vēl diviem fondiem sauc par Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondiem). Tiesiskais regulējums 2014. līdz 2020. gadam paredz ciešāku nekā iepriekš koordināciju starp ESI fondiem gan ES, gan arī dalībvalstu līmenī. Jaunais regulējums ir parādīts 2. attēlā.

14

ESI fondi ir stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanas līdzekļi. Lai nodrošinātu efektīvu atbalstu, ESI fondiem vajadzētu būt vērstiem uz 11 tematisko mērķu sasniegšanu¹¹. Konkrētu fondu regulās šie mērķi ir sīkāk sadalīti investīciju prioritātēs.

15

Šīs revīzijas tvērums attiecas uz 10. tematisko mērķi – “ieguldīt izglītībā, apmācībā un arodizglītībā prasmju apguvei un mūžizglītībā”. Citas sīki izstrādātas investīciju prioritātes ir noteiktas konkrētajās ESF, ERAF un ELFLA regulās¹² (sk. 2. attēlu).

2. attēls

Tiesiskais regulējums 2014.–2020. gada plānošanas periodam

Avots: Eiropas Revīzijas palāta.

4“Eiropa 2020 – stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei”, COM(2010) 2020 galīgā redakcija, 3.3.2010.

5Eiropas Komisijas paziņojums presei “Apstiprinātas vēl 18 lauku attīstības programmas”, Brisele, 2015. gada 13. februāris (http://europa.eu/rapid/press-release_IP-15-4424_lv.htm).

6Paziņojums par lauksaimniecību, kas balstās uz zināšanām, 2011. gada 12. oktobris (https://www.youtube.com/watch?v=QqOqVed_atA).

7LESD 41. pants.

8Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1305/2013 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 (OV L 347, 20.12.2013., 487. lpp.).

9341. pasākums (prasmju apguve un rosināšana ar mērķi sagatavot un īstenot vietējo attīstības stratēģiju) un 431. pasākums (vietējās rīcības grupas darbības nodrošināšana, prasmju apguve un iedzīvināšana) arī ietver apmācību, taču tie attiecas tikai uz LEADER un līdzīgām 3. prioritārā virziena grupām un ir paredzēti, lai šīm grupām palīdzētu īstenot vietējās stratēģijas. Tāpēc šīs revīzijas kontekstā šie pasākumi vairs nav ņemti vērā.

10Šo skaitļu pamatā ir Eiropas Komisijas sniegtā informācija. Tā ietver skaitļus, kas attiecas gan uz 56 no 118 apstiprinātajām LAP, gan arī uz programmām, kas vēl tiek apspriestas. Tāpēc šie skaitļi pagaidām (10.7.2015.) ir indikatīvi.

11Kā noteikts 9. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulā (ES) Nr. 1303/2013, ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

12Konkrētu fondu investīciju prioritātes ir izklāstītas šādos dokumentos:
– ESF: Regulas (ES) Nr. 1303/2013 3. pantā;
– ERAF: 5. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulā (ES) Nr. 1301/2013 par Eiropas Reģionālās attīstības fondu un īpašiem noteikumiem attiecībā uz mērķi “Investīcijas izaugsmei un nodarbinātībai” un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1080/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 289. lpp);
– ELFLA: Regulas (ES) Nr. 1305/2013 5. pantā.

Revīzijas tvērums un pieeja

16

Palāta veica revīziju par zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu izdevumu pārvaldības un kontroles procedūrām 2007.–2013. gada plānošanas periodā (sk. arī 4. punktu), lai sniegtu noderīgus ieteikumus jaunajam plānošanas periodam. Tādējādi dalībvalstis var ņemt tos vērā, izstrādājot savu programmu īstenošanas noteikumus un procedūras, un Komisija var tos izmantot, jo īpaši, lai uzlabotu dalībvalstu vadības un kontroles sistēmu uzraudzību.

17

Revīzija tika veikta ar mērķi atbildēt uz šādu jautājumu:

Vai ir ieviestas vadības un kontroles sistēmas, lai efektīvi īstenotu zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumus lauku attīstības jomā?

18

Šim nolūkam Palātas ziņojumā ir sniegtas atbildes uz turpmāk minētajiem apakšjautājumiem.

οVai ir ieviestas procedūras, lai apzinātu un izraudzītos lauku dalībniekiem būtiskākos zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumus?

οVai ir ieviestas procedūras, lai nodrošinātu izmaksu ziņā efektīvu un saskaņotu zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu sniegšanu?

οVai ir ieviestas procedūras, lai pārbaudītu un novērtētu zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu rezultātus?

19

Revīzija aptvēra 2007.–2013. gada plānošanas periodu un, ciktāl iespējams, veidoja saikni ar nākamo plānošanas periodu, kad atbalstu pasākumiem saņems tikai juridiskās personas, kas nodrošina apmācību un sniedz konsultācijas galasaņēmējiem (lauku dalībniekiem). Tāpēc revīzijas uzmanības centrā bija tieši šī atbalsta saņēmēju grupa laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam.

20

Revīzija tika veikta no 2014. gada jūlija līdz 2015. gada februārim. Revīzijas pierādījumi tika vākti, pārbaudot dokumentus, apmeklējot vadošās iestādes un pakalpojumu sniedzējus piecās dalībvalstīs¹³: Spānijā (Galīcijā), Austrijā, Polijā, Zviedrijā un Apvienotajā Karalistē (Anglijā) un veicot aptauju¹⁴. Situācija attiecībā uz dažādiem pasākumiem, kas īstenoti apmeklētajās dalībvalstīs, ir parādīta I pielikumā.

21

Zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu plānotie un faktiskie izdevumi šajās dalībvalstīs bija lieli (sk. 3. attēlu). Palāta izraudzījās dalībvalstis, cenšoties aptvert visus četrus pasākumus (sk. 4. punktu) un nodrošināt līdzsvarotu ģeogrāfisko pārklājumu. Revīzijas apmeklējumi un aptauja aptvēra dalībvalstis, kas bija atbildīgas par vairāk nekā 65 % zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu izdevumu.

3. attēls

Lauku attīstības plānošanas periods no 2007. līdz 2013. gadam – zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumi: 20 LAP, kuru izdevumi līdz 2012. gada decembrim bija paši lielākie

Avots: Eiropas Lauku attīstības tīkla dati.

13Šajā ziņojumā “dalībvalsts” var nozīmēt valsti, reģionu vai autonomu apgabalu šajā valstī.

14Palāta veica aptauju 19 dalībvalstīs, aptverot 25 lauku attīstības programmas, lai noskaidrotu iemeslus, kāpēc dalībvalstis pilnībā neizmantoja visus pieejamos pasākumus.

Apsvērumi

I daļa. Procedūras visefektīvāko zināšanu pārneses un konsultācijas pakalpojumu apzināšanai un izraudzīšanai

22

Lai novērtētu, vai tika izvēlēti būtiskākie zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumi, Palāta piemēroja šādus kritērijus:

οELFLA atbalstu izmanto vienīgi tam, lai finansētu pasākumus, kas palīdz sasniegt dalībvalstu īpašos pasākumu mērķus, tādējādi novēršot iespēju patvaļīgi finansēt jebkāda veida apmācības vai konsultāciju pasākumus lauku dalībniekiem. Tā priekšnoteikums ir lauku dalībniekiem vajadzīgo zināšanu un prasmju analīze, kas ir pietiekami specifiska, lai dalībvalstis atbalstu varētu novirzīt konkrētiem pasākumiem;

οno ELFLA līdzekļiem būtu jāfinansē tikai augstas kvalitātes apmācība un konsultācijas. Būtiska nozīme ir augsta līmeņa pakalpojumu sniedzējiem, tāpēc dalībvalstu iestādēm jāievieš attiecīgas prasības un procedūras;

οpakalpojumu sniedzēji un pasākumi jāizraugās godīgas un pārredzamas konkurences ceļā;

οKomisijai jāapstiprina tikai tās LAP, kurās ir skaidri noteiktas lauku dalībniekiem vajadzīgās zināšanas un prasmes. Vajadzības gadījumā Komisijai jāsniedz norādījumi dalībvalstīm, lai tām palīdzētu izveidot labākas vajadzību novērtēšanas procedūras.

Dalībvalstis noteica lauku dalībniekiem vajadzīgās prasmes tik vispārīgi, ka finansējumu varēja piešķirt gandrīz jebkāda veida darbībai

23

Lai izraudzītos un īstenotu vajadzībām atbilstošus pasākumus, dalībvalstīm pirms apmācības pasākumu plānošanas un/vai izraudzīšanās ir jāanalizē un jānosaka lauku dalībnieku individuālās vēlmes un lauku ekonomikai un sabiedrībai objektīvi vajadzīgās zināšanas un prasmes. Šīs vajadzības var mainīties īsā vai vidējā termiņā. Tādējādi analītiskajām un plānošanas procedūrām jābūt pietiekami elastīgām, lai varētu reaģēt uz šīm pārmaiņām.

24

Tāpēc Palāta sagaida, ka vajadzīgās zināšanas un prasmes dalībvalstis stratēģiski pārbaudīs ilgākā laikposmā (praktisku iemeslu dēļ – plānošanas periodā) un ieviesīs periodiskas procedūras īsa un vidēja termiņa vajadzību noteikšanai. Šādas analīzes rezultātā dalībvalstu rīcībā vajadzētu būt pietiekamai informācijai, lai uzaicinājumos iesniegt priekšlikumus vai iepirkumos noteiktu vajadzīgos pakalpojumus. Tas ir parādīts 4. attēlā.

4. attēls

Periodiska vajadzību analīze, lai izraudzītos zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumus lauku attīstības jomā

Avots: Eiropas Revīzijas palāta.

25

Palāta izskatīja valstu stratēģiskos plānus, LAP un citus stratēģiskus dokumentus, kā arī pieejamos pētījumus, īstenošanas noteikumus un pakalpojumu specifikācijas, kas saistītas ar šāda veida pasākumu konkrēto iepirkumu. Palāta konstatēja, ka lauku dalībniekiem vajadzīgās zināšanas un prasmes revīzijai izraudzītās dalībvalstis bija apzinājušas un noteikušas tikai vispārīgi – atbilstoši stratēģiskajam mērķim. Tomēr neviena no šīm dalībvalstīm sīkāk nenorādīja svarīgākos pasākumus (t. i., konkrētus apmācības kursus) šajās jomās. Tas ietver risku, ka var tikt finansēti tādi vispārīgi un pakalpojumu sniedzēju virzīti pasākumi kā pamata datorkursi, kas var nebūt balstīti apzinātajās vajadzībās (sk. 2. izcēlumu).

2. izcēlums

Piemēri situācijām, kad vajadzīgās zināšanas un prasmes tika noteiktas vispārīgi, bez precizēšanas iepirkuma vajadzībām

Apvienotā Karaliste (Anglija)

Lai noteiktu lauku dalībniekiem vajadzīgās zināšanas un prasmes, Apvienotā Karaliste (Anglija) izmantoja procedūras vairākos pārvaldības līmeņos. Tomēr netika panākta zināšanu pārneses pakalpojumu sīkāka specifikācija iepirkuma līmenī. Tāpēc iestādes balstījās uz pakalpojumu sniedzēju sīki izstrādātajiem priekšlikumiem.

Lauku attīstības programmā ir vispārīgi norādīts, ka prasmes lauku saimniecību, pārtikas un mežsaimniecības nozarēs ir nepietiekamas, un apmācība minēta kā prioritāte, lai uzlabotu šo nozaru konkurētspēju un sniegtu ieguldījumu labākas vides un veselīgas un pārtikušas sabiedrības veidošanā. Ar ieinteresēto personu atbalstu tika izstrādāta vispārēja sešu kursu grupu sistēma, kas veidoja pamatu ikvienai iestāžu īstenotai iepirkuma procedūrai. Pēc tam tika uzsākti vairāki minikonkursi, lai veiktu faktisko pasākumu iepirkumu. Tomēr Palāta konstatēja, ka minikonkursiem izstrādātās pakalpojumu specifikācijas joprojām bija ļoti vispārīgas un iestādes balstījās uz pakalpojumu sniedzēju plāniem, kas bija iesniegti kopā ar katru piedāvājumu.

Austrija

Līdzīga situācija bija vērojama Austrijā – lauku attīstības programmā tika norādītas attiecīgās ES prioritātes un formālās izglītības zemais līmenis primārajā nozarē. Konkrēto pasākumu tematiskās jomas tika definētas attiecīgajos īstenošanas noteikumos¹⁵, taču diezgan vispārīgi (piemēram, “Lauksaimniecības un mežsaimniecības uzņēmumu efektivitātes un konkurētspējas uzlabošana”). Īstenošanas noteikumos bija norādīts, ka īpašā konferencē, kurā piedalīsies arī ieinteresētās personas, Lauksaimniecības ministrijai (BMLFUW) tiks ieteiktas sīkākas specifikācijas un prioritātes, kas apstiprinātājām iestādēm jāņem vērā projektu atlasē. Lai gan ir notikušas jau desmit sanāksmes, sīkākas specifikācijas tā arī nav iesniegtas, tāpēc projektu atlase tika veikta, pamatojoties tikai uz īstenošanas noteikumos minētajām vispārējām tematiskajām jomām.

26

Revīzijai izraudzītās dalībvalstis zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu prioritāšu vai tematisko jomu noteikšanas procesā iesaistīja pakalpojumu sniedzējus un ieinteresētās personas, vai nu organizējot sanāksmes un darba grupas, vai arī ļaujot tiem iesniegt rakstiskus priekšlikumus. Iesaistoties pakalpojumu sniedzējiem un ieinteresētajām personām, pakalpojumiem vajadzētu labāk atbilst mērķgrupu vajadzībām. Taču ieinteresētās personas var arī dot priekšroku tādu pakalpojumu veicināšanai, kas ir populāri vai viegli pieejami, nevis palīdz nodrošināt lauku dalībniekiem faktiski vajadzīgās zināšanas un prasmes. Tāpēc dalībvalstīm būtu jāņem vērā neatkarīgu ekspertu atzinumi un priekšlikumi, bet galu galā jāpieņem objektīvs lēmums par to, vai pakalpojumu sniedzēju piedāvātās darbības patiesībā atbilst lauku dalībnieku faktiskajām vajadzībām un par pieņemamu cenu ir viegli pieejamas tirgū. Palāta neatrada nekādus pierādījumus, ka tas būtu izdarīts. Faktiski iestādes izmantoja būtībā augšupēju procedūru, kad pakalpojumu sniedzēji piedāvāja kursus, kuriem patiesībā būtu jāpiemēro iepirkuma procedūra, nevis atsaucās uz skaidri definētām vajadzībām, ko noteikušas pašas iestādes.

27

Pakalpojumu sniedzēju priekšlikumu nepietiekama analīze rada risku ne tikai saistībā ar to, ka tiks finansētas neatbilstošas darbības, bet arī ar to, ka tiks dublēti apmācības pasākumi, kas ir viegli pieejami tirgū, un samaksāta summa, kas pārsniedz tirgus cenu (sk. 54. un 55. punktu). Tas rada nevajadzīgus publiskos izdevumus un var kropļot pašreizējos pakalpojumu tirgus.

28

Cits vājas novērtēšanas piemērs šajā sakarā attiecas uz 115. pasākumu. Īstenojot 115. pasākumu, no ELFLA līdzekļiem būtu jāfinansē ar pakalpojumu izveidi saistītās izmaksas (piemēram, personāla, jaunu telpu, aprīkojuma u. c. izmaksas)¹⁶. Tomēr Palāta konstatēja, ka 115. pasākums reizēm tika izmantots, lai finansētu pastāvīgas padomdevējas struktūras, veidojot pakalpojumus, kas faktiski nebija jauni. Tie bija saistīti ar jaunu subjektu (kas izriet no jauno regulu prasībām) iekļaušanu konsultāciju sniegšanā. Apvienotajā Karalistē (Anglijā) potenciālajiem jaunu pakalpojumu sniedzējiem bija jāpierāda, ka konkrētā jomā trūkst pienācīgi sniegtu konsultāciju, bet Spānijā (Galīcijā) tas netika darīts (sk. 3. izcēlumu). Pārējās revīzijai izraudzītajās dalībvalstīs 115. pasākums netika izmantots.

3. izcēlums

Spānija (Galīcija) – finansējums “jaunu” pakalpojumu izveidei, kas patiesībā nebija jauni

Spānija (Galīcija) piešķīra finansējumu pakalpojumu sniedzējiem it kā jaunu konsultāciju pakalpojumu izveidei, kas patiesībā pastāvēja vēl pirms 2007.–2013. gada LAP īstenošanas. Finansējums attiecās uz konsultāciju tēmām, kas tika uzskatītas par jaunām, neatkarīgi no tā, vai ir pierādīta to vajadzība vai pieprasījums no lauku dalībnieku puses un/vai pašreizējās struktūras ir pietiekamas šo jauno tēmu nodrošināšanai (t. i., vai konsultāciju sniegšanai par jaunajām tēmām ir jāpieņem jauni darbinieki, jāīrē papildu telpas un/vai jāiegādājas jauns aprīkojums).

Ņemot vērā, ka piecu gadu atbalsta perioda beigās revīzijai izraudzītais pakalpojumu sniedzējs samazināja darbinieku skaitu, šķiet, ka viņa darbības izmaksu segšana arī ir atkarīga no ELFLA finansējuma.

Līdztekus pašreizējo pakalpojumu sniedzēju finansēšanai pastāv arī pakalpojumu sniedzēju personāla izmaksu pārmērīgas finansēšanas risks. Uz personāla izmaksām attiecas 115. pasākums, bet tās tiek finansētas, arī izmantojot 114. pasākumu, kas subsidē honorārus, kurus lauksaimnieki maksā konsultāciju sniedzējiem.

29

Revīzija parādīja, ka, lai gan nebija pietiekamas vajadzību analīzes, attiecīgos zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumus līdzfinansēja arī no ELFLA. Tomēr tā pamatā nebija konkrētu vajadzību apzināšana un plānošana (sk. 4. izcēlumu).

4. izcēlums

Atbilstīgu un novatorisku finansēto projektu piemēri

Zviedrija – “Generationsskifte”

Projekts “Generationsskifte” (paaudžu maiņa) attiecas uz lauku saimniecību nodošanu no vecākās paaudzes jaunākajai. Ņemot vērā lauksaimniecībā aktīvi iesaistīto iedzīvotāju vecuma tendenci (vairāk nekā 50 % lauksaimnieku Zviedrijā un ES ir vecāki par 55 gadiem¹⁷), tas kļūst aizvien svarīgāk. Zviedrijā pārbaudītajā vienas dienas apmācību kursā tiek galvenokārt sniegta informācija par ekonomikas un finanšu (īpaši nodokļu), kā arī civiltiesību jautājumiem. Tajā tiek skarti arī psiholoģiskie un emocionālie aspekti, kas ir būtiski ģimenes saimniecības nodošanas procesā, bet sīkāk tos aplūko individuālajās nodarbībās, kas arī ir pieejamas.

Zviedrija – “Grön Arena”

“Grön Arena” ir projekts, kura mērķis ir atbalstīt lauku saimniecības, kas sniedz ar sociālo aprūpi, izglītību, veselību un atpūtu saistītus pakalpojumus, piemēram, pasākumus lauku saimniecībās veciem cilvēkiem vai bērniem pēc skolas, “labsajūtas nodarbības” laukos vai kopā ar dzīvniekiem u. c. Šis projekts kalpo sabiedrības vajadzībām un sniedz ienākumu dažādošanas iespējas lauksaimniekiem. Pēc projekta izmēģināšanas vienā reģionā tas tika paplašināts, aptverot visu valsti.

Austrija – vadības kurss sievietēm lauku apvidos

Šā vadības kursa mērķis bija atbalstīt sievietes un dot viņām iespēju ieņemt atbildīgu stāvokli lauku uzņēmumu un sabiedrības grupās, tādējādi arī kalpojot par paraugu un mudinot citas sievietes aktīvāk iesaistīties lauku attīstībā. Šā kursa nozīme skaidri izriet no Kopienas stratēģiskajām pamatnostādnēm 2007.–2013. gada plānošanas periodam¹⁸, kurās izklāstīti konkrēti mērķi iesaistīt sievietes darba tirgū un ņemt vērā sieviešu apmācības vajadzības (papildu informāciju par šo kursu sk. arī 9. izcēlumā).

Dalībvalstis ne vienmēr pārbauda pakalpojumu sniedzēju kvalifikāciju un pieredzi

30

Lai nodrošinātu piedāvāto zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu kvalitāti un efektivitāti, struktūrām, kas sniedz šos pakalpojumus, vajadzētu būt kompetentām gan attiecībā uz personāla kvalifikāciju, pieredzi un regulāru apmācību, gan arī administratīvajām un tehniskajām spējām.

31

Attiecībā uz konsultāciju pakalpojumiem Palāta konstatēja, ka paredzētos standartus¹⁹ bija ievērojušas visas dalībvalstis, ļaujot lauksaimniekiem un mežu īpašniekiem izdarīt izvēli no pilnvarotu pakalpojumu sniedzēju saraksta. Taču Zviedrijā kvalifikācijas un pieredzes prasības attiecās tikai uz konsultācijām par savstarpējo atbilstību un darba drošību, jo citu veidu konsultācijas lauksaimniekiem tika piedāvātas saskaņā ar 111. pasākumu, kam šādas prasības nebija noteiktas.

32

Tā kā nebija attiecīgu ES noteikumu, Zviedrija nebija definējusi nekādas prasības attiecībā uz zināšanu pārneses pasākumiem. Citas revīzijai izraudzītās dalībvalstis bija noteikušas attiecīgus atbilstības vai līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijus, tomēr, lai gan tika konstatēti daži labas prakses piemēri, Palāta atklāja, ka pakalpojumu sniedzēju kvalifikācijas novērtēšanas procedūras bija diezgan neefektīvas.

33

Austrijai un Apvienotajai Karalistei (Anglijai) ir stingras prasības pret pakalpojumu sniedzējiem. Austrijā zināšanu pārneses pakalpojumu sniedzējiem ir tiesības pieteikties tikai tādā gadījumā, ja viņiem ir kvalitātes vadības sertifikāts, kas ir derīgs pieaugušo apmācības iestādēm, un Apvienotajā Karalistē (Anglijā) ieinteresētajiem pakalpojumu sniedzējiem trīs posmu konkursa procedūras pirmajā posmā ir jāpierāda savas finansiālās, tehniskās un profesionālās spējas. Tomēr abos gadījumos revīzijā atklāja, ka iestādes sistemātiski nepārbaudīja uzņēmumus, kas organizē kursus, un to pasniedzēju kvalifikāciju un pieredzi (sk. arī 5. izcēlumu).

5. izcēlums

Austrija: apmācības pakalpojumu sniedzēju kvalitātes vadības sertifikāti netika pārbaudīti

Lai pārbaudītu atbilstību kritērijam, ka zināšanu pārneses pakalpojumu sniedzējiem ir kvalitātes vadības sertifikāts, Austrijas iestādes savos sarakstos ietvēra attiecīgus pārbaudes punktus. Tomēr Palāta konstatēja, ka četros no 30 gadījumiem iestādes attiecīgo punktu savos sarakstos bija atzīmējušas kā izpildītu, lai gan kvalitātes vadības sertifikāta nebija.

Kopējie publiskie izdevumi, kas tika izmaksāti šiem četriem pakalpojumu sniedzējiem, sasniedza 3,6 miljonus EUR (ELFLA: 1,8 miljoni EUR), no kuriem aptuveni 3,1 miljons EUR (ELFLA: 1,6 miljoni EUR) attiecās uz vienu pašu pakalpojumu sniedzēju. 2014. gada oktobrī minētais pakalpojumu sniedzējs paziņoja, ka ir ieguvis kvalitātes vadības sertifikātu, lai gan apmācību tas nodrošināja jau kopš 2007. gada.

34

Līdzīgi gadījumi, kad pakalpojumu sniedzēju kvalifikācija nebija pietiekami pārbaudīta, tika konstatēti arī Polijā un Spānijā (Galīcijā). Iestādes paļāvās uz pakalpojumu sniedzēju informāciju, nepieprasot apliecinošus dokumentus, lai to pārbaudītu. Kad iestādes Spānijā (Galīcijā) pašas organizēja apmācību kursus, to personāla kvalifikācija un pieredze, kā arī tehniskās un administratīvās spējas tika uzskatītas par pašsaprotamām un nekādas pārbaudes netika veiktas.

Pasākumu un pakalpojumu sniedzēju atlasē trūkst godīgas un pārredzamas konkurences

35

Konkurence mudina pakalpojumu sniedzējus uzlabot pakalpojumu kvalitāti, piedāvāt labas cenas un vajadzībām atbilstošus pakalpojumus, tāpēc tai būtu jānodrošina lielāka vērtība par Eiropas nodokļu maksātāju naudu. Konkurences pamatprincipi ir godīgums un pārredzamība. Turklāt, kā norādīts iepriekš 24. punktā, atbildīgajām iestādēm jābūt skaidram priekšstatam par vajadzīgajiem pakalpojumiem, lai tās varētu šos pakalpojumus norādīt savos uzaicinājumos iesniegt priekšlikumus vai piedāvājumus vai noteikt piemērotus kritērijus atbilstošu pasākumu atlasei.

36

Attiecībā uz zināšanu pārneses pasākumiem revīzijai izraudzītās dalībvalstis pakalpojumu sniedzēju un pakalpojumu atlasi veic dažādos veidos, sākot ar atlasi, neizmantojot konkursa procedūras, līdz pakalpojumu iekšējam nodrošinājumam iestādēs vai saistītajās struktūrās, atsevišķiem uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus un publiskā iepirkuma procedūru piemērošanai. Tomēr, lai gan tika izmantots plašs procedūru klāsts, Palāta konstatēja, ka parasti tika izraudzīti pieredzējušu un stabilu zināšanu pārneses pakalpojumu sniedzēju priekšlikumi, kas arī saņēma lielāko daļu ELFLA finansējuma. Palāta uzskata, ka tā iemesls ir konkurences un/vai godīguma un pārredzamības trūkums.

37

Turpmākajos punktos Palāta apraksta procedūras, ko izmanto dažādas revīzijai izraudzītās dalībvalstis, un ar šīm procedūrām saistītos konkrētos riskus un konstatējumus.

Pakalpojumu sniedzēju un pakalpojumu atlase, neizmantojot konkursa procedūras – Austrija un Zviedrija

38

Projektu priekšlikumus var pieprasīt vai iesniegt jebkurā plānošanas perioda brīdī, t. i., nekādi periodi vai termiņi nav noteikti. Tāpēc projektu un pakalpojumu sniedzēju novērtēšana un atlase konkursa kārtībā nav iespējama un pakalpojumu sniedzēji nav motivēti piedāvāt tieši vajadzībām atbilstošus un labi pārdomātus pakalpojumus, t. i., risks, ka lielākā daļa finansiālā atbalsta tiks izmantota pakalpojumu sniedzēju virzītiem pakalpojumiem, ir augsts.

39

Revīzijas laikā valsts sektora mācību institūtu grupa Austrijā saņēma 77,3 % no pieejamā ELFLA finansējuma 111. pasākumam un 54,3 % no šā finansējuma 331. pasākumam. Šiem mācību institūtiem bija konkurences priekšrocība salīdzinājumā ar citiem pakalpojumu sniedzējiem, jo nevienam citam pakalpojumu sniedzējam nebija iespējas piedalīties iestāžu organizētās oficiālās sanāksmēs, kur tika apspriesti jauni kursi un īstenošanas noteikumi. Austrijas iestāžu pasūtītajā novērtējuma ziņojumā tika konstatēts, ka federālās zemes (Bundesländer) gandrīz bez izņēmuma apstiprināja šo institūtu jau piedāvātos apmācību kursus, tādējādi radot potenciāli lielu lieko atbalstu²⁰.

Pakalpojumu iekšējais nodrošinājums – Spānija (Galīcija) un Zviedrija

40

Pakalpojumu sniegšana uz vietas tika plaši izmantota Spānijā (Galīcija) (89 % no 111. pasākuma budžeta) un Zviedrijā (61 % no 111. pasākuma budžeta un 35 % no 331. pasākuma budžeta). Privātajiem pakalpojumu sniedzējiem netika dota iespēja īstenot šādus projektus, kurus tieši apstiprināja dalībvalsts iestādes. Palāta neatrada nevienu dokumentētu lēmumu pieņemšanas procedūru, saskaņā ar kuru būtu noteikts maksimālais budžets un/vai pamatota pakalpojumu sniegšana uz vietas (piemēram, pierādījumus par iekšējo kompetenci un spējām vai vajadzīgajām prasmēm, kuras nenodrošina tirgus).

41

Zviedrijā iekšējie projekti tika organizēti tāpat kā projekti, kurus īsteno ārējie apmācības pakalpojumu sniedzēji, t. i., pasākumu apstiprināja cita tās pašas iestādes organizatoriskā vienība. Tomēr projekti netika klasificēti, un Palāta konstatēja, ka vairākas pārbaudes bija tikai formālas (sk. 53. punktu).

42

Iekšējie projekti tika uzticēti arī ārpakalpojumu sniedzējiem, taču saistīto administratīvo darbību (piemēram, paziņojuma par līgumu sagatavošanas, iesniegto piedāvājumu pārbaudes) izmaksas, kas patiesībā ietilpt iestāžu parastajos pienākumos, tika ieskaitītas projekta izmaksās. Turklāt revīzijā atklāja gadījumus, kad iestāžu iekšējie projekti bija ievērojami dārgāki par tiem, kas jau pieejami tirgū bez ELFLA atbalsta (sk. 55. punktu).

Uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus – Spānija (Galīcija)

43

Spānijā (Galīcijā) tikai 11 % no 111. pasākuma budžeta tika izmantoti konkursa kārtībā veiktas atlases procedūrai, t. i., ikgadējiem uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus. Saņemtie priekšlikumi tika novērtēti, pamatojoties uz punktiem, kurus piešķīra par dažādiem kritērijiem, kas tika paziņoti potenciālajiem pakalpojumu sniedzējiem. Tomēr revīzijā atklāja, ka nebija objektīvas metodes, kā piešķirt punktus. Tāpēc pieteikumiem tika piešķirti vai nu 0 punkti (ja pieprasītā informācija nebija sniegta), vai arī maksimāli iespējamais punktu skaits (ja attiecīgie lauki bija aizpildīti, pat ja informācija nebija konkrēta). Tādējādi atlases procedūra nebija pārredzama un nesniedza pārliecību, ka ir izraudzīti labākie pakalpojumu sniedzēji un pakalpojumi.

Publiskais iepirkums – Apvienotā Karaliste (Anglija) un Polija

44

Publiskais iepirkums jeb piedāvājumu iesniegšana ir konkursa kārtībā veiktas atlases procedūra, kurā ievēro formalizētus noteikumus. Ja to pareizi piemēro, tam būtu jāsniedz pamatota pārliecība par godīgumu un pārredzamību, kā arī par labiem rezultātiem pakalpojumu sniedzēju un projektu atlasē. Tomēr Palāta atklāja vairākas problēmas, kas dod iemeslu bažām.

45

Problēma, ar ko Palāta saskārās Apvienotajā Karalistē (Anglijā), ir saistīta ar apakšuzņēmuma līgumu slēgšanu. Iepirkuma procedūra, kas ietver vairākus posmus, un daļu lielums dod priekšrocības lielākiem pakalpojumu sniedzējiem. Mazākie pakalpojumu sniedzēji var tikai iekļauties pakalpojumu sniegšanas struktūrā, noslēdzot apakšuzņēmuma līgumu. Anglijas iestādes prasa, lai pretendenti sniedz attiecīgo informāciju, piemēram, par vienošanos ar apakšuzņēmējiem, līgumu pārvaldību un komunikāciju, kas plānota, lai nodrošinātu vēlamo rezultātu. No otras puses, tās tieši nekontrolē apakšuzņēmuma līgumu slēgšanu un paļaujas uz galveno pakalpojumu sniedzēju gan attiecībā uz apakšuzņēmēju atlasi, gan arī uz rēķinu sagatavošanu par sniegtajiem pakalpojumiem. Tā radās pārmērīga peļņa, ko iestādes izmaksāja galvenajam darbuzņēmējam. Šis aspekts ir sīkāk aplūkots šā ziņojuma II daļā (sk. 8. izcēlumu).

46

Polijā iepirkuma procedūru pakļāva riskam vāji izstrādāta līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas sistēma, kas deva priekšroku konsorcijiem ar labu reputāciju, nevis jaunizveidotiem pakalpojumu sniedzējiem. Palāta arī konstatēja, ka nav pietiekami, ja iestādes vispārīgi novērtē konsorcijus, kuri iesnieguši pieteikumus, – ir jānovērtē arī katra to dalībnieka spējas un loma (sk. 6. izcēlumu).

6. izcēlums

Līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas sistēma Polijā ir vāji izstrādāta un netiek pienācīgi īstenota

Jaunizveidotie pakalpojumu sniedzēji ar mazāk nekā divu gadu pieredzi nekad nevar iegūt minimālo punktu skaitu par kritēriju “organizatoriskā pieredze”, tāpēc neatkarīgi no piedāvāto pasākumu kvalitātes viņiem a priori tiek liegta iespēja saņemt finansiālu atbalstu.

Turklāt saskaņā ar Polijas īstenošanas noteikumiem trīs punktus var piešķirt par “dalīšanos apmācības organizēšanas pieredzē”, ja lauksaimniecības organizācija ir tāda konsorcija dalībniece, kas piedalās iepirkuma konkursā. Palāta atklāja, ka iestādes bija piešķīrušas trīs punktus šādam konsorcijam, lai gan lauksaimniecības organizācijas loma pakalpojumu sniegšanā bija nebūtiska un pat nebija iemesla veikt maksājumu. Vairāku veiksmīgu piedāvājumu analīze parādīja, ka šiem trim punktiem var būt izšķiroša nozīme konkursā.

Komisijas norādījumi dalībvalstīm par zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumiem bija ierobežoti

47

Komisija apstiprināja lauku attīstības programmas plānošanas perioda sākumā un neizvirzīja prasību dalībvalstīm savos plānošanas dokumentos skaidri norādīt lauku dalībniekiem vajadzīgās zināšanas un prasmes vai aprakstīt savas atlases procedūras. Turklāt Komisija 2007.–2013. gada plānošanas periodā nesniedza pienācīgus norādījumus, kas varētu palīdzēt dalībvalstīm izveidot labākas procedūras. Attiecībā uz jauno plānošanas periodu Komisija sagatavoja plašākus norādījumus par pasākumiem, taču neprecizēja, kā noteikt vajadzīgās zināšanas un prasmes (piemēram, ar elastīgu analītisko un plānošanas procedūru palīdzību. Palāta, pamatojoties uz plānošanas dokumentiem, kas bija pieejami revīzijas laikā, neatrada pierādījumus tam, ka dalībvalstis būtu labāk analizējušas vajadzīgās zināšanas un prasmes (sk. 23.–29. punktu).

48

Papildus 2007.–2013. gadā spēkā esošajām tiesību normām attiecībā uz konsultāciju pakalpojumiem Komisija neizdeva pamatnostādnes dalībvalstīm par to, kā nodrošināt, ka zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu sniedzēji ir uzticami, atbilstoši kvalificēti un pieredzējuši un ka viņiem ir vajadzīgās administratīvās un tehniskās spējas. Attiecībā uz 2014.–2020. gada plānošanas periodu ir iespējami daži uzlabojumi, jo īpaši tāpēc, ka ES noteikumi par pakalpojumu sniedzēju spējām un kvalifikāciju ir paplašināti, aptverot arī zināšanu pārneses pakalpojumus²¹ (sk. 30.–34. punktu).

49

Plānošanas periodā no 2007. līdz 2013. gadam Komisija ne vienmēr bija informēta par problēmām, kas saistītas ar pakalpojumu sniedzēju un pakalpojumu atlasei ieviestajām procedūrām, tāpēc nevarēja pieprasīt, lai dalībvalstis veic koriģējošos pasākumus (sk. 35.–46. punktu).

50

Attiecībā uz 2014.–2020. gada plānošanas periodu tiesību akti paredz, ka konsultāciju pakalpojumu sniedzēju atlases procedūru reglamentē tiesību akti par publisko iepirkumu²². Tāpēc pastāv risks, ka iepirkuma procedūra noslēdzas ar tikai vienu uzvarētāju katrā ģeogrāfiskajā apgabalā un/vai tematiskajā jomā un samazinās lauku dalībnieku izvēles iespējas. Šis risks varētu mazināties, balstoties uz to, ka dalībvalstis drīkst noslēgt pamatnolīgumus ar vairākiem pakalpojumu sniedzējiem²³, tādējādi lauku dalībniekiem ir iespēja izvēlēties.

51

Attiecībā uz zināšanu pārneses pakalpojumu un pakalpojumu sniedzēju atlasi attiecīgajos tiesību aktos skaidru noteikumu nav, taču dalībvalstis “var izvēlēties vienu no vairākām procedūrām atbilstoši saviem tiesību aktiem, tostarp iepirkuma, (..) un iekšējo procedūru”²⁴. Ja Komisija nesniegs turpmākus konkrētus norādījumus, tad problēmas, ko Palāta konstatēja attiecībā uz 2007.–2013. gada plānošanas periodu, piemēram, pakalpojumu sniegšana uz vietas bez pārredzamām lēmumu pieņemšanas procedūrām vai pamatojuma, apakšuzņēmuma līgumu slēgšana, kas nav pakļauta administratīvām pārbaudēm un tiem pašiem standartiem, kas attiecas uz parastajiem līgumiem, un līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras, kas nav pārredzamas un/vai godīgas, var pastāvēt arī turpmāk.

II daļa. Procedūras izmaksu ziņā efektīvas un saskaņotas zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu nodrošināšanai

Dalībvalstis apstiprināja apmācības pasākumus, neveicot efektīvas izmaksu pamatotības pārbaudes…

52

Lauku attīstības dotāciju izmaksu kontroles nodrošināšana ir svarīgs “pareizas finanšu pārvaldības” elements, kas paredzēts ES finanšu regulās, saskaņā ar kurām visiem ES budžeta pārvaldītājiem ir jāpiemēro saimnieciskuma princips, t. i., atbalsts pareizajam pasākumam par pareizo cenu. Tas būtu jādara, izmaksas pārbaudot ex ante, t. i., pirms dotāciju apstiprināšanas un maksājumu veikšanas.

53

Kā Palāta uzsvēra Īpašajā ziņojumā Nr. 22/2014²⁵, dalībvalstis pietiekami nenodrošina lauku attīstības dotācijām apstiprināto izmaksu pamatotību. Ar zināšanu pārneses pasākumiem saistīto projektu pieteikumos bieži trūkst pietiekami detalizētas informācijas, lai varētu pilnvērtīgi novērtēt plānoto pasākumu izmaksas. Tomēr Austrijas un Zviedrijas vadošās iestādes šādus vispārīgus projektu pieteikumus apstiprināja un savos kontrolsarakstos norādīja, ka izmaksu pamatotība ir pārbaudīta. Citi piemēri, kas atspoguļo nepilnības dalībvalstīs veiktajās ex ante pārbaudēs, ir sniegti 7. izcēlumā.

… un ir pazīmes, kas liecina, ka reizēm tās maksāja pārāk daudz par apmācības vai konsultāciju pakalpojumiem, kuri nebija pietiekami pamatoti

54

Kā aprakstīts iepriekš, dalībvalstu iestādēm ir jāpārbauda, vai to apstiprinātās dotācijas balstās uz pamatotām izmaksām. Taču nav nekas neparasts, ja faktiskās izmaksas atšķiras no pieteikumu iesniegšanas posmā apstiprinātajām, jo gan specifikācijas, gan arī cenas var mainīties. Tāpēc dalībvalstu iestādēm ir vajadzīgi noteikumi un sistēmas, lai pirms dotācijas izmaksāšanas atklātu būtiskas novirzes no apstiprinātajām projekta izmaksām un pārbaudītu, vai pārskatītās izmaksas joprojām ir pamatotas.

7. izcēlums

Piemēri, kas atspoguļo nepilnības ex ante izmaksu pamatotības pārbaudēs

Apvienotā Karaliste (Anglija)

Pēc publicētā uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus iestādes saņēma tikai vienu piedāvājumu no apmācības pakalpojumu sniedzēja. Tās piedāvājumu pieņēma, cenas nesalīdzinot ar vēsturiskajām izmaksām vai citiem kritērijiem. Palāta konstatēja, ka iestādēm pieprasītā cena par katru mācību dalībnieku divas līdz astoņas reizes pārsniedza standarta cenu, kas norādīta pakalpojumu sniedzēja brošūrā.

Spānija (Galīcija)

Apmācības projekta budžeta palielinājums tika pieņemts, nepieprasot nekādus apliecinošus dokumentus, kas ierosināto palielinājumu attaisno.

Austrija

Kāda liela projekta budžets tika palielināts divas reizes, kopējai dotācijas summai sasniedzot 2,7 miljonus EUR. Iestādes šo budžeta palielinājumu apstiprināja, argumentējot, ka iesniegto izmaksu aprēķinu pamatā bija faktiskie maksājumi, kas par līdzīgiem pasākumiem tika veikti iepriekšējos gados. Tomēr Palāta neatrada nekādus pierādījumus tam, ka būtu veiktas pienācīgas pārbaudes.

55

Palāta maksājumu veikšanas posma procedūrās atklāja vairākas nepilnības, kuras bija par iemeslu tam, ka tika veikti nepareizi vai pārmērīgi lieli maksājumi vai radās šaubas par samaksātās summas pareizību, kā aprakstīts turpmāk:

οobligātā lauksaimnieku apmācība, piemēram, par fitosanitāro produktu izmantošanu un dzīvnieku labturību, ko tieši nodrošināja reģionālās iestādes par attiecīgi 2 680 EUR un 2 030 EUR, tajā pašā apgabalā bija pieejama par daudz zemāku cenu (attiecīgi 150 EUR un 200 EUR) (Spānija – Galīcija);

οmaksājumi netika koriģēti atbilstīgi kursu faktiskajai apmeklētībai, lai gan projekta izmaksu aprēķinā tas bija jāņem vērā (Spānija – Galīcija);

οkursu apmeklētības saraksti nebija uzticami: tie bija vai nu parakstīti iepriekš, vai arī uzrādīja pazīmes, ka izmaiņas veikusi persona, kas nav dalībnieks, vai bija nesaprotami dažādu izmantoto zīmju un kodu dēļ (Polija, Spānija – Galīcija);

οizmaksas, kas dalībvalsts iestādei bija jāsedz par apmācību kursiem, bija daudz lielākas par summām, kuras faktiski izmaksātas apakšuzņēmējiem (Apvienotā Karaliste – Anglija, sk. 8. izcēlumu);

οja projektus īstenoja pašas dalībvalstu iestādes, nebija iespējams noteikt saistību starp atsevišķa apmācības pasākuma izmaksām un attiecīgo maksājuma pieprasījumu, kas iesniegts maksājumu aģentūrai pieņemamā termiņā (Zviedrija);

οvai nu nebija noteikts pienākums veikt darba laika uzskaiti, vai arī laika uzskaites noteikumi nebija skaidri vai neļāva pareizi uzskaitīt faktisko laiku, ko apmācības pasākumiem izmantoja pakalpojumu sniedzēji vai pašas valsts iestādes (Zviedrija, Polija, Spānija). Valsts iestāžu gadījumā tas nozīmē risku, ka pasākumi, kas ietilpst iestāžu parastajos pienākumos, tiks iekļauti ELFLA līdzfinansēto projektu izmaksās (sk. arī 42. punktu);

οdaži konsultāciju pakalpojumi tika finansēti pilnā apmērā (Zviedrija), kas ir pretrunā tiesību normām, saskaņā ar kurām finansējuma likme nepārsniedz 80 %;

οne vienmēr ir noslēgtas skaidras vienošanās ar ārējiem pasniedzējiem vai referentiem, un viņu rēķini nav pietiekami detalizēti, lai varētu konstatēt izmaksu pareizību un pamatotību, kā arī saistību ar projektu (Austrija, Zviedrija).

8. izcēlums

Pārmērīgi augsta peļņa Apvienotajā Karalistē (Anglijā)

Lai gan Apvienotajā Karalistē (Anglijā) tika piemērota publiskā iepirkuma procedūra, dalībvalsts iestādes par dažiem apmācību kursiem maksāja pārmērīgi augstu cenu. Kāda pakalpojumu sniedzēja iesniegtajā maksājuma pieprasījumā par trim kursiem tika uzrādītas izmaksas, kuras 13,8 reizes pārsniedza tiešās apmācības izmaksas, ko pakalpojumu sniedzējs bija samaksājis saviem apakšuzņēmējiem. Uz šā līguma līdzekļu nelietderīgu izmantošanu bija norādījis arī maksājumu aģentūras inspektors (pirms Palātas veiktās revīzijas), taču attiecībā uz veikto maksājumu tas neko nemainīja. Tāpēc Apvienotās Karalistes iestādes paredz ieviest stingrāku režīmu pakalpojumu sniegšanas plānu uzraudzībai.

1 Šīm izmaksām varētu pievienoties reklāmas un administratīvās izmaksas.

2 Saskaņā ar maksājuma pieprasījumu.

Avots: Eiropas Revīzijas palāta.

Komisijas revīzijas apjoms neļāva iegūt pietiekamu informāciju par Palātas konstatētajām nepilnībām

56

Komisijai savās revīzijās ir jāuzrauga dalībvalstīs ieviestās vadības un kontroles sistēmas²⁶. Zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumiem ir liela nozīme lauku sabiedrības un tās ekonomikas turpmākajā attīstībā. Tomēr Komisijas revīzijas apjoms šo pasākumu pārvaldības uzraudzībai nebija pienācīgs, lai iegūtu pietiekamu un būtisku informāciju par dalībvalstu īstenošanas un kontroles procedūrām, un tā nebija atklājusi vai novērsusi nevienu no iepriekš norādītajām nepilnībām.

57

Komisija 2007.–2013. gadā neveica nevienu īpašu revīziju par zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumiem, pamatojoties uz to, ka iesaistītā finansējuma summa bija salīdzinoši neliela. 2010. gadā kādas plašākas revīzijas tvērumā tika iekļauts 111. pasākums. Tā atklāja vairākas nepilnības vadības un kontroles sistēmā (galvenajos kontroles mehānismos), un attiecīgi bija jāveic finanšu korekcija²⁷.

ES un citi fondi nav saskaņoti, lai nodrošinātu zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu efektīvu sniegšanu

58

Kā norādīts 13. punktā, zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumus lauku dalībniekiem var finansēt arī no citiem avotiem, ne tikai no ELFLA. Revīzijas apmeklējumu laikā un pamatojoties uz aptaujas rezultātiem (sk. 20. punktu), Palāta konstatēja, ka šādu finansējumu nodrošina arī citi ES fondi (jo īpaši ESF), kā arī valsts un reģionālie finansējuma avoti.

59

Lai izvairītos no tā, ka dažādi fondi finansē vienas un tās pašas darbības, dalībvalstīm savās LAP jānosaka demarkācijas kritēriji starp dažādiem fondiem²⁸ un jāīsteno efektīvas pārvaldības procedūras²⁹.

60

Taču dažādu ES fondu demarkācija nebija tikai dalībvalstu atbildība. Tā būtu jāsāk Komisijas līmenī ar atbilstošu koordināciju starp ģenerāldirektorātiem, kuri atbild par dažādiem fondiem. Komisijai būtu jānovērtē demarkācijas līniju atbilstība un jāapstiprina tās kā daļa no valstu stratēģiskajiem plāniem lauku attīstībai, jāsniedz norādījumi un jāpārbauda pasākumu īstenošana dalībvalstīs.

61

Attiecībā uz 2007.–2013. gada plānošanas periodu Komisija nesniedza nekādus norādījumus par demarkāciju vai izvairīšanos no divkāršas finansēšanas riska un apstiprināja dalībvalstu LAP, neprasot sīkāku informāciju par mehānismiem, kas izmantoti, lai nepieļautu divkāršu finansēšanu. Palāta konstatēja vairākus gadījumus, kad līdzīgi pasākumi tika finansēti no dažādiem fondiem un fondu demarkācija bija neskaidra. Šīs situācijas acīmredzamais trūkums ir tas, ka pārvaldības struktūras var tikt dublētas. Jo neskaidrāka demarkācija apvienojumā ar pārvaldības procedūrām, kas labi nedarbojas, jo lielāks divkāršas finansēšanas risks.

62

Tomēr Palāta konstatēja, ka dažas dalībvalstis izmantoja labu praksi, lai mazinātu divkāršas finansēšanas risku, piemēram, rēķinu apzīmogošanu (Spānija (Galīcija), Austrija, Polija), atbalsta saņēmēju deklarācijas (Spānija – Galīcija), kompetentu iestāžu apspriešanos un obligātas pārbaudes pieteikumu iesniegšanas posmā (Zviedrija).

63

Attiecībā uz dažādu ES fondu demarkāciju Palāta pārbaudīja dalībvalstu stratēģiskos plānus un lauku attīstības programmas 2007.–2013. gada plānošanas periodam un atklāja šādas nepilnības:

οSpānijā (Galīcijā) apmācības pasākumus ārpus parastās izglītības programmas lauku apvidos varēja atbalstīt no ELFLA, ESF vai ERAF. Taču attiecīgie demarkācijas kritēriji nebija noteikti. Revidenti atrada piemērus tam, ka lauku apvidos organizētos IT kursus, kā arī kursus par kooperatīvo sabiedrību uzņēmējdarbību finansēja gan ELFLA (111. pasākums), gan ERAF vai ESF;

οApvienotajā Karalistē (Anglijā) ESF finansētie kursi vadības un pārvaldības, IT un biroja prasmju veidošanai bija pieejami visiem uzņēmumiem, tostarp lauku uzņēmumiem, lai gan, ņemot vērā demarkācijas kritērijus, šķiet, ka pēdējie tajos nevarēja piedalīties;

οPolijā līdzīgi apmācības pasākumi tika finansēti no ESF Cilvēkkapitāla darbības programmas un 111. pasākuma līdzekļiem;

οBeļģijā (Valonijā) līdzīgas darbības varēja finansēt no 331. pasākuma un ESF līdzekļiem. Šis pasākums tika uzsākts ar lauku attīstības finansējumu, bet vēlāk to pārtrauca. Beļģijas iestādes skaidroja, ka apmācības pakalpojumu sniedzēji deva priekšroku ESF finansējumam, jo ESF izmaksu atlīdzināšanas noteikumi, viņuprāt, nebija tik stingri kā ELFLA noteikumi.

64

Spānijā (Galīcijā) revidenti atklāja, ka sistēma bija pakļauta divkāršas finansēšanas – 115. pasākums un ESF – riskam, jo nesen darbā pieņemtā personāla izmaksas sedza abi fondi. Tika atklāts gadījums, kad pakalpojumu sniedzējs saņēma atbalstu gan no ESF (122 400 EUR) saistībā ar darbvietu radīšanu, gan arī no 115. pasākuma (124 700 EUR).

65

Jaunajā 2014.–2020. gada plānošanas periodā attiecīgajās regulās ir uzsvērta ES fondu lielākas saskaņotības nozīme. Jaunā pieeja ir mazāk vērsta uz demarkāciju, bet vairāk – uz papildināmību. Tomēr pietrūka Komisijas sniegtu darbības norādījumu. Palāta analizēja partnerattiecību nolīgumus, un attiecībā uz vairākām dalībvalstīm nav skaidrs, kā jaunajā periodā tiks novērstas 2007.–2013. gada plānošanas periodā konstatētās nepilnības koordinācijā.

III daļa. Procedūras zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu rezultātu uzraudzībai un novērtēšanai

66

Lai nodrošinātu, ka ES budžets tiek labi izmantots, svarīga nozīme ir uzraudzībai un novērtēšanai³⁰. Kā redzams 4. attēlā un norādīts 1. punktā, uzraudzība un novērtēšana var sniegt ieguldījumu īstermiņa analīzē un septiņu gadu plānošanas perioda programmu specifikāciju izstrādē, kā arī plānojot ilgāka termiņa programmas nākotnei.

67

Tā kā nav modeļa, ko šim nolūkam izmanto Komisija, Palāta atsaucas uz atzītu – Kirkpatrick četru līmeņu – modeli, ko izmanto apmācības programmu novērtēšanai. Šā modeļa principi ir piemērojami ikvienai apmācības programmai (sk. II pielikumu). Kirkpatrick četri līmeņi ir veidoti kā apmācības programmu novērtēšanas paņēmieni, kas sakārtoti noteiktā secībā. Pārejot no viena līmeņa uz nākamo, process kļūst sarežģītāks un laikietilpīgāks, taču katrs nākamais līmenis sniedz arī vērtīgāku informāciju³¹.

68

Informācija, kas iegūta 1. un 2. līmenī (reakcija un mācīšanās), galvenokārt noder tam, lai noteiktu jautājumus, kas saistīti ar sniegto pakalpojumu kvalitāti, darbības jomu u. c. Šo informāciju var izmantot, lai precizētu turpmāko darbību specifikācijas vai uzlabotu pakalpojumu sniedzēju atlasi turpmākajos uzaicinājumos iesniegt piedāvājumus vai priekšlikumus. 3. un 4. līmeni (uzvedība un rezultāti) var izmantot, lai novērtētu darbību ietekmi un iznākumu, un tie kalpo stratēģiskākiem mērķiem, tādiem kā vajadzību atkārtota novērtēšana, jaunu vajadzību noteikšana u. c.

Apmācības pakalpojumu sniedzēji bieži saņem tiešas atsauksmes no mācību dalībniekiem, bet dalībvalstu iestādes reti izmanto šo atgriezenisko saiti, lai uzlabotu turpmākos pasākumus

69

Palāta konstatēja, ka pēc ELFLA zināšanu pārneses pasākumiem vairums dalībvalstu saņem tūlītējas atsauksmes no mācību dalībniekiem, bet maksimāli neizmanto šo atgriezenisko saiti, lai novērtētu apmācības kvalitāti vai veiktu izmaiņas kursos. Tikai dažas dalībvalstis seko līdzi informācijai par faktisko mācību procesu (2. līmenis).

70

Lielākajā daļā revīzijai izraudzīto dalībvalstu mācību dalībnieki tūlīt pēc apmācības beigām aizpilda atgriezeniskās saites veidlapas (sauktas arī par “gandarījuma” vai “apmierinātības” veidlapām). Visbiežāk tas tiek darīts pēc pakalpojumu sniedzēja iniciatīvas, bet dažu dalībvalstu iestādes ir izstrādājušas pamatnostādnes vai standartizētas atgriezeniskās saites veidlapas (sk. arī 9. izcēlumu).

71

Tomēr daudzos gadījumos dalībvalstu iestādes savākto informāciju pilnībā neizmanto. Polijā iestādēm tiek pārsūtīti tikai viena kvalitātes jautājuma konsolidētie rezultāti, kas maksājumu veikšanas posmā iekļauti galīgajā ziņojumā. Austrijā iestādēm netiek pārsūtītas ne atgriezeniskās saites veidlapas, ne arī to analīze. Spānijā (Galīcijā), ja apmācības pasākumu pārvaldība notiek tiešās intervences veidā, iestāžu centrālie dienesti nesaņem aizpildītās veidlapas no projektu koordinatoriem.

9. izcēlums

Labas prakses piemēri par informācijas vākšanu projektu novērtēšanas vajadzībām

Polijas iestādes pakalpojumu sniedzējiem nodrošina standartizētas atgriezeniskās saites veidlapas, kurās ietverti 11 jautājumi par kvalitāti.

Iestādes Apvienotajā Karalistē (Anglijā) ļauj pakalpojumu sniedzējiem izmantot savas novērtēšanas veidlapas, bet ar pamatnostādņu palīdzību nodrošina, ka veidlapas atbilst prasību minimumam. Mācību dalībniekiem tiek piedāvātas trīs vai vairākas izvēles iespējas (piemēram, ļoti apmierināts, apmierināts vai neapmierināts) attiecībā uz sešiem dažādiem elementiem: kursa tempu un saturu, materiāliem, norises vietu un aprīkojumu, pasniedzēja sniegtā atbalsta līmeni, vispārējo kvalitāti un apgūto prasmju nozīmi. Dalībniekiem ir arī jāapliecina prasmju nozīme un iespēja, ka tās tiks izmantotas praksē. Veidlapās ir arī vieta, kur var ierakstīt piezīmes un ierosinājumus uzlabojumiem.

Apvienotās Karalistes (Anglijas) iestādes rīko arī nejauši izvēlētu mācību dalībnieku telefonaptauju. Tās galvenais mērķis ir pārbaudīt apmeklētību, bet tas ir arī noderīgs līdzeklis, lai saņemtu atgriezenisko saiti.

Austrijā Palāta konstatēja labu piemēru, kur novērtēšana tika iekļauta koncepcijā par novatorisku pārvaldības kursu sievietēm, kas aktīvi darbojas lauku attīstības jomā. Kurss ietvēra katra moduļa kvalitatīvo elementu, piemēram, mācību atmosfēras, kursa satura un praktiskās nozīmes un pasniedzēju un mācību dokumentu kvalitātes, novērtējumu. Pasniedzējiem bija jāveic pašvērtējums, kas tika salīdzināts ar dalībnieku sniegto novērtējumu, un beigās notika pakalpojumu sniedzēja atgriezeniskās saites pārrunas ar Austrijas iestādēm. Dalībniekiem bija arī jāiesniedz pārbaudes dokuments, pie kura viņi bija pastāvīgi strādājuši kursa laikā, un pakalpojumu sniedzējs bija paredzējis pēc viena līdz diviem gadiem veikt aptauju, lai noskaidrotu, vai dalībnieki joprojām izmanto iegūtās zināšanas un prasmes. Dalībnieku intervijas, kas apstiprina novērtēšanas pozitīvos rezultātus, ir pieejamas arī internetā.

72

Lielākā daļa dalībvalstu iestāžu, kas tika apmeklētas revīzijas laikā, neseko līdzi tam, cik lielā mērā dalībnieki faktiski apgūst paredzētās zināšanas, prasmes un attieksmes, ņemot vērā to dalību apmācības pasākumā (atbilstoši Kirkpatrick 2. līmenim (mācīšanās)). Piemēram, Spānijas iestādes nepārbaudīja, cik daudzi no mācību dalībniekiem patiešām kārtoja eksāmenu, kas bija paredzēts pēc sagatavošanās kursa. Apvienotās Karalistes (Anglijas) iestādes neseko līdzi sertifikācijas kursu sekmju līmenim, un Palāta konstatēja piemērus, kad pat galvenais darbuzņēmējs nebija informēts par sava apakšuzņēmēja rīkoto kursu sekmju līmeni. Polijā pirms un pēc apmācības pasākuma netiek veikti nekādi testi vai intervijas, lai novērtētu, ko mācību dalībnieki apguvuši. Sertifikāts, ko dalībnieki saņem apmācības pasākuma beigās, apliecina tikai dalību, nevis to, ka viņi ir veiksmīgi nokārtojuši testu.

73

Turpretī Austrijā sertifikācijas kursu dalībniekiem ir jākārto eksāmens. Pakalpojumu sniedzējiem ir jāveic kursu uzraudzība un novērtēšana saskaņā ar noteiktiem kritērijiem un rezultātu kopsavilkums jāiesniedz valsts lauksaimniecības kamerai. Atbilstoši saņemtajiem datiem gadā tiek izsniegti vairāk nekā 850 sertifikātu, kas nozīmē to, ka eksāmenu sekmīgi nokārto aptuveni 95 % dalībnieku.

Ir konstatēti daži labas prakses piemēri, kad dalībvalstis cenšas apkopot noderīgu informāciju par zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu ietekmi

74

Kā norādīts iepriekšējā iedaļā, dalībvalstis pilnībā neizmanto projektu novērtēšanas iespējas. Dažas dalībvalstis pasūtīja aptaujas vai novērtēšanas pētījumus par apmācības programmām ar mērķi iegūt informāciju par uzvedības maiņu (Kirkpatrick 3. līmenis) un ietekmi (Kirkpatrick 4. līmenis). Šie pētījumi jāsāk ar novērtēšanas pamatdatu vākšanu – dažkārt ilgi pēc kursu beigām, tāpēc būtisku secinājumu izdarīšana ir vēl jo grūtāka un laikietilpīgāka.

75

Zviedrijā regulāras valsts mēroga aptaujas pa pastu, kuras rīko Zviedrijas statistikas dienests, sniedz atgriezenisko saiti visos četros novērtēšanas līmeņos. Pēdējā aptauja notika 2010. gada pavasarī, iesaistot 8 000 cilvēku, kas piedalījās zināšanu pārneses vai konsultāciju pasākumos lauku attīstības jomā. Līdzīgi pētījumi tika veikti 1999. un 2006. gadā, un 2015. gadā tiek plānota jauna aptauja³².

76

Austrijas iestādes pasūtīja īpašu 111. un 331. pasākuma novērtējumu. Pētījuma autori izmanto šādas četras metodes: valsts un starptautisko pētījumu, ziņojumu un citu dokumentu analīzi, lauku dalībnieku (gan to, kuri piedalās, gan arī to, kuri nepiedalās apmācības pasākumos), apmācības pakalpojumu sniedzēju un amatpersonu tiešsaistes aptauju, vienu līdz divas stundas ilgas intervijas dialoga veidā un “novērtēšanas kafejnīcas”. Autori sniedz plašu un detalizētu informāciju, piemēram, par paredzamajiem ieguvumiem no apmācības pasākumiem kopumā vai no dažādiem darbību veidiem, vai arī par šķēršļiem dalībai. No otras puses, viņi norāda arī uz trūkumiem Austrijas sistēmā un iesaka ieviest projektu atlasi konkursa kārtībā, izmantojot īpašus panākumu rādītājus katram projektam³³.

77

Apvienotajā Karalistē (Anglijā) un Zviedrijā veiktajos ārējos pētījumos savāktie dati ļauj arī izdarīt secinājumus par apmācības un konsultāciju sniegtajiem ieguvumiem (sk. 10. izcēlumu).

10. izcēlums

Piemēri pētījumiem par lauku attīstības jomā finansētās zināšanu pārneses un konsultāciju ietekmi

Apvienotā Karaliste (Anglija)

Lauku un kopienas pētniecības institūts (Glosteršīras Universitāte) 2013. gadā pabeidza ziņojumu³⁴, kurā mēģināja novērtēt Anglijas LAP 1. un 3. prioritārā virziena sociālo atdevi no ieguldījumiem (SROI), izmantojot četras gadījumu izpētes jomas.

Ziņojumā cita starpā ir secināts, ka konstatētie ieguvumi (piemēram, uzlabota ilgtspēja lauku saimniecībās, lopkopības nozares iesaistīšanās dzīvnieku veselības un nozares prasmju attīstības jautājumos, uzlabojumi augsnes un zemes apsaimniekošanas praksē, vietējo spēju veidošana attiecībā uz pievienoto vērtību 1. prioritārajā virzienā) lielā mērā atspoguļo apmācībā un konsultācijās veikto ieguldījumu līmeni.

Zviedrija

1990. gadā uzsāktais pesticīdu uzraudzības pētījums, kas tika veikts nelielā lauksaimniecības ūdensguves baseinā Dienvidzviedrijā (Vemmenhög upē), rāda, ka pesticīdu atlieku sastopamība ūdenstecēs samazinājās par 90 %, lai gan augu aizsardzībai izmantoto ķīmisko vielu daudzums gandrīz netika mainīts. Analīze rāda, ka šis rezultāts ir lielā mērā saistīts ar to, ka no 1994. gada, kad šajā jomā sāka sniegt konsultāciju pakalpojumus, uzlabojās lauksaimnieku informētība par pesticīdu drošu lietošanu.

78

Zviedrijā kopš 2001. gada tiek īstenota iniciatīva “Greppa Näringen” (uzmanības centrā – uzturvielas)³⁵, sniedzot bezmaksas konsultācijas vides jautājumos lauku saimniecībām, kuru lielums pārsniedz 50 hektārus un/vai kurām ir vairāk nekā 25 dzīvnieki. Finansējums tiek iegūts no ELFLA un no vides nodokļiem, kas ieguldīti no jauna. Iniciatīva cita starpā piedāvā kursus lauksaimniekiem un konsultantiem un nodrošina līdzekļus uzturvielu bilances aprēķināšanai. Lauku saimniecībām sniegto konsultāciju novērtēšana ir integrēta kontroles apmeklējumos un ceturkšņa aptaujās. Lauksaimnieki ir diezgan apmierināti ar konsultantu apmeklējumiem, un slāpekļa un fosfora pārpalikumi, kā arī amonjaka emisijas uz vienu lauku saimniecību ir samazinājušās, kas ir vēl svarīgāks panākumu rādītājs.

Dati, kas savākti, lai parādītu ES līmenī apkopotos zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu rezultātus, nav ticami

79

Iepriekšējās iedaļas attiecas galvenokārt uz uzraudzību un novērtēšanu kā līdzekli, lai uzlabotu zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu specifikācijas un īstenošanu dalībvalstu līmenī. Ar lauku attīstības regulu Eiropas Savienībā tika izveidota vienota uzraudzības un novērtēšanas sistēma (VUNS) 2007.–2013. gadam³⁶. Tā bija jauna, 2007. gadā ieviesta sistēma ar kopīgiem rādītājiem, kas paredzēti, lai novērtētu progresu lauku attīstības mērķu sasniegšanā, savstarpēji salīdzinot visas LAP un apkopojot datus. Komisijas regulā³⁷ ir noteiktas konkrētākas prasības un ir uzskaitīti kopīgie sākotnējā stāvokļa, tiešo rezultātu, koprezultātu un ietekmes rādītāji. Tā kā ar kopīgajiem rādītājiem nevar pilnībā aptvert visu atsevišķo LAP radīto ietekmi, dalībvalstis varēja noteikt arī ierobežotu skaitu papildu rādītāju. Tomēr neviena no revīzijai izraudzītajām dalībvalstīm nebija noteikusi papildu rādītājus zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumiem.

80

Palātas veiktā revīzija apstiprināja būtiskas nepilnības saistībā ar lauku attīstības izdevumu uzraudzības un novērtēšanas informācijas pieejamību un kvalitāti, kā uzsvērts Īpašajā ziņojumā Nr. 12/2013³⁸.

81

Revīzijas gaitā Palāta atklāja šādas nepilnības:

οPolijā izmantotā aprēķināšanas metode neatbilda VUNS pamatnostādnēm, tāpēc radās milzīgas atšķirības faktisko mācību dienu skaitā³⁹;

οApvienotā Karaliste (Anglija) un Spānija (Galīcija) nevarēja sniegt visus pieprasītos datus, un Austrija projektus attiecināja uz nepareizajiem VUNS veidiem (tāpēc par dažādu veidu pasākumiem attiecībā uz dalībnieku un mācību dienu skaitu tika sniegti neuzticami dati).

82

Kā pozitīvs piemērs ir minama Zviedrija, kur pakalpojumu sniedzējiem un iestādēm kopējā tiešsaistes datubāzē ir jāreģistrē ikviena apmācības vai konsultāciju pasākuma dalībnieki. Finanšu dati un informācija par projektu administratīvajām pārbaudēm tiek reģistrēta citā datubāzē. Lai par uzraudzības datiem ziņotu Komisijai, abām datubāzēm jābūt saistītām, izmantojot projekta numuru. Tomēr divu datubāzu izmantošana nozīmē to, ka nevar sniegt finanšu informāciju par katru atsevišķu apmācības vai konsultāciju pasākumu, piemēram, izmaksas uz vienu dalībnieku un/vai mācību dienu. Bez tam saites starp datubāzēm ir nepilnīgas, un Palāta konstatēja problēmas saistībā ar datu ticamību.

83

Turklāt Komisijas sniegtā apkopoto datu analīze attiecībā uz vairākām dalībvalstīm ir acīmredzami maldinoša (sk. 11. izcēlumu).

84

Komisija koordinē VUNS, Komisijas darbiniekiem pārskatot gada progresa ziņojumus un apkopojot uzraudzības datus. Viņi var piedalīties kā novērotāji dalībvalstu uzraudzības komitejās un rīkot ikgadējas sanāksmes ar vadošajām iestādēm, lai pārbaudītu katras LAP galvenos rezultātus par iepriekšējo gadu. Komisijai ir arī jāsagatavo vairāki ziņojumi par lauku attīstības politikas īstenošanu un sasniegumiem.

85

Tomēr Komisija nav vienmēr informēta par novirzēm un problēmām datu vākšanā dalībvalstīs un ir publicējusi apkopotos datus, nepārliecinoties par to konsekvenci. Tā kā trūkst ticamu datu, Komisija tādējādi nespēj novērtēt, vai ELFLA līdzekļi zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumiem tiek pienācīgi izmantoti un palīdz sasniegt tiem noteiktos mērķus.

11. izcēlums

Nepareizu VUNS rādītāju datu piemēri

111. pasākums

Palāta konstatēja, ka VUNS Dānijā uzrādīja neticami lielus skaitļus. Piemēram, izejas dati par 2007.–2011. gadu uzrādīja 7 770 EUR no ELFLA izdevumiem par vienu mācību dalībnieku un 123 708 EUR par vienu mācību dienu. Dati par 2007.–2012. gadu joprojām uzrāda salīdzināmas vērtības.

Tāpat arī izejas dati Francijā (Martinikā, Gvadelupā un Reinjonā) par 2007.–2012. gadu uzrādīja neticami augstas vērtības ELFLA izdevumiem par vienu mācību dienu vai dalībnieku (piemēram, 382 333 EUR par mācību dienu Martinikā vai 31 498 EUR par dalībnieku Gvadelupā), jo naudas summas tika kodētas par visu pasākumu, savukārt mācību dienas vai dalībnieki – saskaņā ar apakšpasākumu.

115. pasākums

Saskaņā ar izejas datiem Spānijā no 115. pasākuma līdzekļiem tika atbalstīti 373 jauni konsultāciju pakalpojumi (t. i., vairāk nekā 50 % no visiem jaunajiem konsultāciju pakalpojumiem, kas atbalstīti ES). Tomēr izrādījās, ka visi ikgadējie maksājumi vieniem un tiem pašiem pakalpojumu sniedzējiem tika uzskaitīti kā “jauni pakalpojumi”, tāpēc minētais skaitlis neatbilst ar šā pasākuma atbalstu izveidoto jauno konsultāciju pakalpojumu faktiskajam skaitam, kas ir daudz mazāks.

86

Tiesību aktā ir paredzēta jauna kopējā uzraudzības un novērtēšanas sistēma (CMES) attiecībā uz lauku attīstību 2014.–2020. gadā⁴⁰. Tajā ir ietvertas vairākas izmaiņas salīdzinājumā ar iepriekšējo sistēmu, piemēram, mazāks vācamo datu apjoms un starpposma novērtēšana atbilstoši dalībvalstu vajadzībām. Jaunie iznākuma rādītāji ir šādi:

ο1. pasākums: atbalstīto darbību skaits, mācību dienu skaits, mācību dalībnieku skaits;

ο2. pasākums: atbalstīto darbību skaits, konsultēto atbalsta saņēmēju skaits, apmācīto konsultantu skaits⁴¹.

87

Attiecībā uz 1. pasākumu ziņošana tiks veikta atbilstoši darbības veidam, tādējādi izvairoties no tā, ka par darbībām ar nelielu dalībnieku skaitu tiek ziņots, izmantojot to pašu rādītāju, ko par pasākumiem ar lielu dalībnieku skaitu. Attiecībā uz zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumiem vispārīgais novērtēšanas jautājums ir šāds: “Cik lielā mērā LAP pasākumi ir atbalstījuši mūžizglītību un profesionālo apmācību lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē?”⁴²

88

Palāta, protams, nevarēja revīzijas laikā novērtēt, cik lielā mērā jaunā CMES novērsīs iepriekš minētās nepilnības. Taču pasākumu sekmju novērtēšana, pamatojoties tikai uz norādīto dalībnieku vai mācību dienu skaitu, vai vispārēju novērtēšanas jautājumu, nesniegs detalizētu atgriezenisko saiti par pasākumiem piešķirto līdzekļu veiksmīgu vai neveiksmīgu izmantošanu.

15Sonderrichtlinie des Bundesministers für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft zur Umsetzung von Maßnahmen im Rahmen des Österreichischen Programms für die Entwicklung des ländlichen Raums 2007 – 2013 „Sonstige Maßnahmen“.

16Padomes 2005. gada 20. septembra Regula (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 277, 21.10.2005., 1. lpp.), 25. pants: “(..) atbalstu piešķir, lai segtu izmaksas, kas rodas saistībā ar lauku saimniecības apsaimniekošanas, lauku saimniecības palīdzības, lauku saimniecības konsultāciju pakalpojumu un mežsaimniecības konsultāciju pakalpojumu izveidošanu, ne ilgāk kā 5 gadus pēc izveidošanas, atbalstu pakāpeniski samazinot.”

17Eiropas Komisija (2015. gads): dalībvalstu faktu lapas (Zviedrija, 13. lpp., un Eiropas Savienība, 17. lpp.) (http://ec.europa.eu/agriculture/statistics/factsheets/index_en.htm).

18Padomes 2006. gada 20. februāra Lēmums 2006/144/EK par Kopienas lauku attīstības stratēģiskajām pamatnostādnēm (2007.–2013. gada plānošanas laikposms) (OV L 55, 25.2.2006., 20. lpp.).

19Komisijas 2006. gada 15. decembra Regula (EK) Nr. 1974/2006, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 368, 23.12.2006., 15. lpp.), 15. panta 2. punkts:
“2. To iestāžu un struktūru rīcībā, kas izvēlētas sniegt konsultāciju pakalpojumus lauksaimniekiem, ir tādi atbilstīgi resursi kā kvalificēts personāls, administratīvais un tehniskais aprīkojums, kā arī konsultēšanas pieredze un uzticamība, ievērojot prasības, nosacījumus un standartus, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1698/2005 24. panta 1. punkta otrās daļas a) un b) punktā.”

20C. Mandl, T. Kuttner, “Bildungsevaluierung Ländliche Entwicklung LE 07-13 – Endbericht”, Vīne, 2013. gads, 107. lpp.
Liekais atbalsts: situācija, kad subsidētā darbība vai projekts būtu pilnībā vai daļēji uzsākts bez dotācijas atbalsta.

21Regula (ES) Nr. 1305/2013, 14. panta 3. punkts un 15. panta 3. punkts.

22Regula (ES) Nr. 1305/2013, 15. panta 3. punkts.

23Saskaņā ar Direktīvas 2004/18/EK 32. pantu.

24Pasākuma iedaļa “Zināšanu pārneses un informācijas pasākumi”, 2014. gada oktobra redakcija.

25Sk. Īpašo ziņojumu Nr. 22/2014 “Saimnieciskuma nodrošināšana – ES finansēto lauku attīstības projektu dotāciju izmaksu kontrole” (http://eca.europa.eu).

26Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012, 59. panta 2. punkts.

27Komisija var veikt finanšu korekcijas, ja izdevumos, darījumos vai praksē ir pārkāpumi un dalībvalsts tos nav izlabojusi. Finanšu korekcijas var veikt arī tādā gadījumā, ja vadības un kontroles sistēmā ir konstatēti būtiski trūkumi, kas pakļauj riskam programmai jau izmaksāto ES ieguldījumu, vai ja dalībvalsts nav izmeklējusi pārkāpumus un veikusi vajadzīgos labojumus.

28Regula (EK) Nr. 1698/2005, 60. pants.

29Komisijas 2011. gada 27. janvāra Regula (ES) Nr. 65/2011, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 attiecībā uz pārbaudes kārtību, kā arī savstarpējo atbilstību saistībā ar lauku attīstības atbalsta pasākumiem (OV L 25, 28.1.2011., 8. lpp.), 24. panta 5. punkts.

30Uzraudzība ir izmaksu, tiešo rezultātu un rezultātu regulāra pārbaude, kas sniedz atjauninātu informāciju par to, vai programmas tiek īstenotas atbilstoši plānam. Novērtēšana ir pierādījumu, tostarp uzraudzībai sagatavotās informācijas, periodiska vākšana un analīze, lai izdarītu secinājumus par programmas vai politikas lietderību un efektivitāti.

31Donald L. Kirkpatrick, James D. Kirkpatrick, Evaluating Training Programs: The Four Levels [“Apmācības programmu novērtēšana: četri līmeņi”], 3. izdevums, 2006. gads, 21. lpp.

32Jordbruksverket: Kompetensutveckling inom landsbygdsprogrammet - Rapport från en statistisk undersökning genomförd. Rapport 2010:30.
Jordbruksverket: Analys av kompetensutvecklingen inom landsbygdsprogrammet - Fördjupning av rapport 2010:30. Rapport 2011:39.

33Mandl, C., Kuttner, T., ‘Bildungsevaluierung Ländliche Entwicklung LE 07-13 – Endbericht’, Vienna, 2013.

34Anglijas lauku attīstības programmas 1. un 3. prioritārā virziena sociālās atdeves no ieguldījumiem novērtējums, galīgais ziņojums, ko Vides, pārtikas un lauku lietu departamenta vārdā sagatavoja Lauku un kopienas pētniecības institūts, 2013. gada 1. novembris.

35http://www.greppa.nu

36Regula (EK) Nr. 1698/2005, 80. pants.

37Regula (EK) Nr. 1974/2006. Pilns kopīgo rādītāju saraksts ir sniegts VIII pielikumā.

38Īpašais ziņojums Nr. 12/2013 “Vai Komisija un dalībvalstis var pierādīt, ka ES budžeta līdzekļi, kas piešķirti lauku attīstības politikas mērķu īstenošanai, tiek pienācīgi izlietoti” (http://www.eca.europa.eu).

39Saskaņā ar VUNS pamatnostādnēm rādītājs “Mācību dienu skaits” ir jāaprēķina kā visu dalībnieku saņemtās apmācības stundu summa, kas dalīta ar astoņi (stundu skaits). Taču Polijas iestādes savā VUNS statistikā par 2013. gadu vienkārši norādīja dienu skaitu, kurās notika mācības.

40Komisijas 2014. gada 17. jūlija Īstenošanas regula (ES) Nr. 808/2014, ar kuru paredz noteikumus, kā piemērot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1305/2013 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 227, 31.7.2014., 18. lpp.), 14.–16. pants.

41Iznākuma rādītāji no 11. līdz 14.; sk. Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 808/2014 IV pielikumu.

42Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 808/2014, V pielikums.

Secinājumi un ieteikumi

89

Zināšanu pārneses un konsultāciju darbībām lauku attīstības jomā ir piešķirta augstāka prioritāte. Eiropas Parlaments un ES lauksaimniecības komisāri ir uzsvēruši profesionālās izglītības un apmācības, prasmju attīstības, mūžizglītības un zināšanu pārneses nozīmi, un tā ir atspoguļota ES tiesiskajā regulējumā.

90

Veicot revīziju, Palāta formulēja šādu jautājumu:

Vai ir ieviestas vadības un kontroles sistēmas, lai efektīvi īstenotu zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumus lauku attīstības jomā?

91

Lai nodrošinātu efektivitāti un vēlamo ietekmi, apmācības un zināšanu pārneses pasākumiem piešķirtie līdzekļi jāizlieto atbilstīgi noteiktajām zināšanu un prasmju vajadzībām, kas var mainīties plānošanas perioda laikā. Darbībām, kas izraudzītas šo vajadzību apmierināšanai, jābūt izmaksu ziņā efektīvām, tās nodrošina atbilstoši kvalificēti un pieredzējuši pakalpojumu sniedzēji, rezultātiem jābūt izmērāmiem, un tie jānovērtē, lai sniegtu informāciju par faktiski sasniegto. Tomēr Palāta revīzijas laikā atklāja, ka tā nenotika – nepilnību dēļ, kas tika konstatētas dalībvalstu vadības un kontroles sistēmās, kā arī Komisijas veiktajā pasākumu uzraudzībā.

92

Ņemot vērā zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu nozīmi un to sagaidāmos rezultātus, šo pasākumu pārvaldība un kontrole kopumā nebija pietiekama. Pārāk bieži jebkāda veida apmācība tika uzskatīta par “labu” un attiecināmu, lai saņemtu publisko atbalstu. Tikai retos gadījumos tika veikta pienācīga analīze un apmācības pasākumi novirzīti uz jomām, kurās tiem varētu būt reāla ietekme. Šajā ziņojumā izklāstītās nepilnības galvenokārt attiecas uz pasākumu pārvaldību, ko īstenoja dalībvalstis. Tomēr arī Komisijas lomu dalībvalstu vadībā un uzraudzībā nedrīkst novērtēt par zemu.

93

Palāta konstatēja, ka dalībvalstu ieviestās attiecīgo pakalpojumu sniedzēju apzināšanas un atlases procedūras bija nepilnīgas. Lai gan dalībvalstis izmantoja procedūras, lai noteiktu lauku dalībniekiem vajadzīgās zināšanas un prasmes, šīs vajadzības tika definētas pārāk vispārīgi. Dalībvalstis sīkāk nenorādīja svarīgākos pasākumus (t. i., konkrētus apmācību kursus) šajās jomās un galvenokārt paļāvās uz pakalpojumu sniedzēju priekšlikumiem. Palāta uzskata, ka pakalpojumu sniedzēju un ieinteresēto personu iesaistīšanās varētu uzlabot pasākumu īstenošanu, tomēr galīgā atbildība paliek dalībvalstu iestāžu ziņā (23.–27. punkts).

94

Īpaši attiecībā uz ELFLA atbalstu konsultāciju pakalpojumu izveidei (bijušais 115. pasākums) atbalsts reizēm tika izmantots, lai finansētu pastāvīgas padomdevējas struktūras, veidojot pakalpojumus, kas patiesībā nebija jauni (28. punkts un 3. izcēlums).

1. ieteikums.
Vajadzību analīze

a)Lai analizētu lauku dalībniekiem vajadzīgās zināšanas un prasmes, dalībvalstīm jāievieš tādas procedūras, kas pārsniedz vispārēju tematu noteikšanu, jo īpaši attiecībā uz uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus vai piedāvājumu periodiem. Dalībvalstīm jānodrošina, ka regulāri piemērojamās procedūrās (sk. 24. punktu un 4. attēlu) attiecīgie zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumi tiek noteikti un izvēlēti, pamatojoties uz šādu analīzi, un jāizvairās no riska, ka procesu sāk virzīt pakalpojumu sniedzēji.

b)Komisijai jāsniedz papildu norādījumi par to, kā dalībvalstīm jāveic šādas regulāras analīzes, un jāmudina dalībvalstis tās formulēt precīzāk, nevis vispārīgā veidā.

c)Īpaši attiecībā uz konsultāciju pakalpojumu izveidi (bijušais 115. pasākums) dalībvalstīm jānodrošina, ka 2014. līdz 2020. gada plānošanas periodā ELFLA atbalsts tiek piešķirts tikai tad, ja ir pierādīts, ka attiecīgajā jomā šādu pakalpojumu trūkst un ir vajadzīgs finansējums jauna personāla pieņemšanai, jaunām telpām un/vai aprīkojumam.

d)Komisijai bez kavēšanās jāsniedz turpmāki konkrēti norādījumi dalībvalstīm attiecībā uz konsultāciju pakalpojumu izveidi un jāuzrauga, vai dalībvalstis tos ievēro.

95

Plānošanas periodā no 2007. līdz 2013. gadam dalībvalstīm saskaņā ar tiesību aktiem bija jānodrošina, ka tiek izraudzīti tikai kvalificēti konsultāciju pakalpojumu sniedzēji⁴³. Šāda prasība netika izvirzīta apmācības pakalpojumu sniedzējiem, un šajā saistībā revīzijā atklājās vairākas nepilnības dalībvalstu īstenotajā pārvaldībā. Jaunajā plānošanas periodā, ieviešot tiesību aktu prasības attiecībā uz apmācības pakalpojumu sniedzēju spēju piemērotību, varētu sekmēt šo nepilnību novēršanu⁴⁴ (30.–34. punkts).

96

Tomēr Palāta konstatēja, ka dalībvalstis, izraugoties zināšanu pārneses pasākumus un pakalpojumu sniedzējus, ne vienmēr nodrošināja godīgu un pārredzamu konkurenci. Tikai atsaukšanās vien uz publisko iepirkumu nenodrošina atlasi, kas veikta konkursa kārtībā, jo īpaši tāpēc, ka nav skaidru norādījumu attiecībā uz pakalpojumu sniegšanu uz vietas, apakšuzņēmuma līgumu slēgšanu un konsorciju sniegto pakalpojumu novērtēšanu, lai gan šī prakse tiek plaši izmantota. Lielākā daļa revīzijai izraudzīto dalībvalstu, izvēloties pakalpojumu sniedzējus, nenodrošināja godīgu un pārredzamu konkurenci (35.–46. punkts).

2. ieteikums.
Pakalpojumu sniedzēju atlase

a)Jaunajā 2014. līdz 2020. gada plānošanas periodā zināšanu pārneses pasākumi un pakalpojumu sniedzēji, kas saņems publiskos līdzekļus, dalībvalstīm jāizraugās saskaņā ar godīgas un pārredzamas konkurences principu neatkarīgi no tā, vai viņi izmanto uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus vai oficiālas publiskā iepirkuma procedūras. Dalībvalstīm īpaši jāuzlabo apmācības pakalpojumu sniedzēju kvalifikācijas un pieredzes novērtēšana saskaņā ar jaunajiem tiesību aktiem un jānodrošina, ka atlases un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriji nerada priekšrocības noteiktiem pakalpojumu sniedzējiem vai pakalpojumu sniedzēju veidiem.

b)Komisijai bez kavēšanās jāsniedz konkrēti papildu norādījumi par pakalpojumu sniegšanu uz vietas, apakšuzņēmuma līgumu slēgšanu un konsorciju sniegto pakalpojumu novērtēšanu. Turklāt Komisijai jānodrošina, ka dalībvalstu procedūras tiek pienācīgi uzraudzītas un zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumi tiek izraudzīti saskaņā ar godīgas un pārredzamas konkurences principu.

97

Palāta arī konstatēja, ka dalībvalstis nebija nodrošinājušas finansēto darbību izmaksu efektivitāti vai to pienācīgu saskaņošanu ar citiem ES fondiem. Izmaksu ziņā efektīvai zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu sniegšanai ir būtiska nozīme publisko līdzekļu – gan Eiropas Savienības, gan valstu budžetu – aizsardzībā. Palāta konstatēja nepilnības pārbaudēs, kas jāveic dalībvalstīm, gan pieteikumu iesniegšanas, gan arī maksājumu veikšanas posmā. Ir pazīmes, kas liecina, ka par atsevišķiem pakalpojumiem dalībvalstis samaksāja pārāk daudz un ka saistītās izmaksas nebija pietiekami pamatotas (52.–55. punkts).

98

Revīzijā arī atklāja, ka daudzus līdzīgus pakalpojumus finansē dažādi ES fondi (piemēram, ESF un ELFLA). Tas rada divkāršas finansēšanas risku un paredz dārgu pārvaldības struktūru dublēšanos, kas, pēc Palātas domām, ir neekonomiski. 2014. līdz 2020. gada plānošanas periodā lielāka prioritāte salīdzinājumā ar iepriekšējo – demarkācijas – politiku ir piešķirta ES fondu papildināmībai. Tas nozīmē, ka vēl jo vairāk ir vajadzīga koordinācija, lai izvairītos no iepriekš minētajiem riskiem (58.–64. punkts).

3. ieteikums.
Izmaksu efektivitāte

a)Attiecībā uz efektīvām izmaksu pamatotības pārbaudēm Komisijai un dalībvalstīm jāīsteno ieteikumi, kas sniegti Palātas īpašajā ziņojumā par šo jautājumu⁴⁵. Konkrētāk, dalībvalstīm jāizvērtē vajadzība atbalstīt pasākumus, kas par pieņemamu cenu ir viegli pieejami tirgū. Ja vajadzība ir pamatota, dalībvalstīm jānodrošina, ka atbalstīto pasākumu izmaksas nepārsniedz tirgū piedāvāto līdzīgo pasākumu izmaksas.

b)Komisijai jāņem vērā gūtā pieredze pirmajos pasākumos, kuru mērķis ir nodrošināt ES fondu papildināmību, piemēram, ar īpašu dienestiem kopīgu darba grupu palīdzību, lai padziļināti novērtētu dažādu ES fondu savstarpējo papildināmību, ko 2014.–2020. gada plānošanas periodam ierosināja dalībvalstis. Apkopojot šīs novērtēšanas rezultātus, jāpieņem saskaņota pieeja zināšanu pārneses pasākumu atbalstam, lai mazinātu divkāršas finansēšanas un pārvaldības dublēšanās risku dalībvalstīs.

99

Palāta arī secina, ka Komisija un dalībvalstis nav ieviesušas efektīvas un lietderīgas procedūras zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu rezultātu uzraudzībai un novērtēšanai. Palāta neatrada nevienu sistēmu, kurā rezultāti saistībā ar iepriekšējiem uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus vai piedāvājumus tiktu izmantoti zināšanu un prasmju analīzē un pēc tam – nākamo atlases procedūru izstrādē (66.–78. punkts).

100

Turklāt Palāta guva vēl vienu apstiprinājumu tam, ka VUNS dati nav ticami⁴⁶. Palāta uzskata, ka atbalsta saņēmēju uzskaite norāda tikai uz atsevišķu pakalpojumu popularitāti, bet ne uz to kvalitāti un efektivitāti. Rezultāts ir tāds, ka, lai gan ir iztērēti daudzi miljoni EUR un organizēti vairāki miljoni mācību dienu, Komisija un dalībvalstis nezina ne to, kāda ietekme ir sniegtajiem pakalpojumiem, ne arī to, kuri pasākumi vislabāk sekmē noteikto mērķu sasniegšanu (79.–83. punkts un 86.–88. punkts).

4. ieteikums.
Uzraudzība, novērtēšana un atgriezeniskā saite

a)Dalībvalstīm jāievieš atgriezeniskās saites sistēmas, kurās izmanto uzraudzības un novērtēšanas informāciju, lai uzlabotu turpmākos uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus vai turpmākās konkursa procedūras (sk. 24. punktu un 4. attēlu). Pakalpojumu sniedzējiem ne tikai jāsniedz informācija par dalībnieku apmierinātību ar pakalpojumiem, bet arī jāpārbauda, vai viņi apguva to, kas viņiem bija jāapgūst. Šādu informāciju varētu izmantot arī vērtētāji, lai galveno uzmanību pasākumu analīzē pievērstu to rezultātiem un ietekmei.

b)Komisijai jāsniedz norādījumi par to, kā dalībvalstis var izpildīt šādas regulāras atgriezeniskās saites procedūras, un jāuzrauga, lai dalībvalstis tās ieviestu. Turklāt Komisijai jānodrošina, ka dalībvalstis sniedz būtisku un ticamu informāciju par savu zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumu kvalitāti un efektivitāti.

101

Pasākumu pārvaldība, ko veic Komisija, neatbilst pasākumiem izvirzītajiem augstajiem mērķiem vai paredzamajam ieguldījumam ES prioritātēs. Palāta uzskata, ka Komisija nepietiekami pildīja savus pienākumus saskaņā ar dalītās pārvaldības principu, jo īpaši attiecībā uz dalībvalstīs izveidoto vadības un kontroles sistēmu uzraudzību (47.–51. punkts, 56. un 57. punkts, 65. punkts, 84.–88. punkts).

102

Zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu izdevumu apmērs salīdzinājumā ar citiem lauku attīstības pasākumiem ir samērā neliels. Tomēr zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu iespējamā palielinošā ietekme nozīmē to, ka tiem vajadzīga labāka pārvaldība un uzraudzība.

5. ieteikums.
Komisijas veiktā uzraudzība

Komisijai nekavējoties jāpaaugstina zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu riska profils un attiecīgi jāpastiprina uzraudzība un pārvaldība, lai nodrošinātu lielāku pārliecību, ka dalībvalstis efektīvi sniedz attiecīgos pakalpojumus.

Šo ziņojumu 2015. gada 22. jūlija sēdē Luksemburgā pieņēma Revīzijas palātas I apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas loceklis Augustyn KUBIK.

Revīzijas palātas vārdā

priekšsēdētājs
Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA

43Regula (EK) Nr. 1974/2006, 15. panta 2. punkts.

44Regula (ES) Nr. 1305/2013, 14. panta 3. punkts.

45Sk. Īpašo ziņojumu Nr. 22/2014 “Saimnieciskuma nodrošināšana – ES finansēto lauku attīstības projektu dotāciju izmaksu kontrole” (http://eca.europa.eu).

46Sk. arī Īpašo ziņojumu Nr. 12/2013. “Vai Komisija un dalībvalstis var pierādīt, ka ES budžeta līdzekļi, kas piešķirti lauku attīstības politikas mērķu īstenošanai, tiek pienācīgi izlietoti” (http://www.eca.europa.eu).

Pielikumi

I pielikums

Zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu īstenošana revīzijai izraudzītajās dalībvalstīs

Dalībvalsts | 111. pasākums | 114. pasākums | 115. pasākums | 331. pasākums
Austrija | īstenots | nav īstenots | nav īstenots | īstenots
Spānija (Galīcija) | īstenots | īstenots | īstenots | nav īstenots
Apvienotā Karaliste (Anglija) | īstenots | īstenots | īstenots | īstenots
Polija | īstenots | īstenots | nav īstenots | nav īstenots
Zviedrija¹ | īstenots | īstenots | nav īstenots | īstenots

1 Zviedrijā konsultāciju pakalpojumi parasti tika finansēti no 111. un 331. pasākuma līdzekļiem.
Tikai konsultācijas par savstarpējo atbilstību un darba drošību tika finansētas no 114. pasākuma līdzekļiem.

II pielikums

Kirkpatrick četru līmeņu modelis¹

Tā kā Komisija un dalībvalstis neizmantoja nevienu modeli, lai analizētu vajadzīgās zināšanas un prasmes un novērtētu zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumus, Palāta meklēja ekspertu atbalstu. Tādēļ tika izmantots Kirkpatrick četru līmeņu modelis – uzņēmēju aprindās ļoti ietekmīga apmācības programmu novērtēšanas metodika. Šo modeli var piemērot arī apgrieztā secībā, lai sniegtu vērtīgus norādījumus, kā analizēt mācību dalībniekiem vajadzīgās zināšanas un prasmes (“Beigas ir sākums”).

a) Novērtēšana

1. līmenis – reakcija: cik lielā mērā dalībnieki pozitīvi reaģē uz apmācības pasākumu? Novērtēšanu šajā līmenī parasti veic, izmantojot atgriezeniskās saites veidlapas, verbālo reakciju, aptaujas vai anketas, pabeidzot apmācību.

2. līmenis – mācīšanās: cik lielā mērā dalībnieki apgūst paredzētās zināšanas, prasmes un attieksmes, ņemot vērā to dalību apmācības pasākumā? Novērtēšanu šajā līmenī visbiežāk veic, izmantojot testus pirms un pēc apmācības pasākuma. Var izmantot arī intervijas vai novērošanu.

3. līmenis – uzvedība: cik lielā mērā dalībnieki izmanto apmācības laikā apgūto, atgriezušies darbā? Novērtēšana šajā līmenī ietver novērošanu un intervijas, kas tiek veiktas laika gaitā, lai novērtētu pārmaiņu nozīmi un ilgtspēju.

4. līmenis – rezultāti: cik lielā mērā apmācības pasākumi un tiem sekojošā zināšanu/prasmju nostiprināšana sniedz plānoto iznākumu? Veicot novērtēšanu šajā līmenī, pasākumi parasti jau ir ieviesti ar ierasto pārvaldības sistēmu un ziņošanas starpniecību – ir grūti šīs pārmaiņas attiecināt uz mācību dalībnieku.

b) Vajadzību analīze un darbību plānošana

1. jautājums: kādas ir dalībvalstu vai reģionu lauku apvidu īpašās problēmas un grūtības un vai zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumi palīdz tos atrisināt, t. i., vai pasākumi ir atbilstoši?

2. jautājums: kā būtu jārīkojas (“jāuzvedas”) lauku dalībniekiem, lai palīdzētu atrisināt konstatētās problēmas un grūtības?

3. jautājums: kādas konkrētas mācības, zināšanas un prasmes ir vajadzīgas, lai lauku dalībnieki varētu rīkoties vēlamajā veidā, kā noteikts 2. jautājumā?

4. jautājums: kādai mācību videi, apstākļiem, metodēm un līdzekļiem lauku dalībnieki dod priekšroku?

Analizējot lauku dalībniekiem vajadzīgās zināšanas un prasmes un novērtējot zināšanu pārneses un konsultāciju pakalpojumus, ir vērts apsvērt Kirkpatrick modeļa principus. Tomēr Palāta vēlas uzsvērt, ka tā neatbalsta tikai un vienīgi šīs pieejas izmantošanu un arī neiesaka to darīt. Pastāv arī citi apmācības programmu novērtēšanas modeļi, tādi kā Phillips ROI MethodologyTM2 vai “Lauksaimniecības konsultāciju pakalpojumu izstrādes un analīzes sistēma”, ko publicējis Starptautiskais Pārtikas politikas pētniecības institūts (IFPRI)³.

1J. Kirkpatrick un W. Kayser Kirkpatrick, The Kirkpatrick Four Levels: A Fresh Look After 50 Years (1959 – 2009) [“Kirkpatrick četru līmeņu modelis: jauns skatījums pēc 50 gadiem (1959.–2009. g.)”], 2009. gada aprīlis.

2Sk. http://www.roiinstitute.net/

3Regina Birner, Kristin Davis, John Pender, Ephraim Nkonya, Ponniah Anandajayasekeram, Javier Ekboir, Adiel Mbabu, David J. Spielman, Daniela Horna, Samuel Benin un Marc Cohen (2006. gads), From “Best Practice” to “Best Fit”: A Framework for Analyzing Pluralistic Agricultural Advisory Services Worldwide. [“No “labākās prakses” līdz “labākajai atbilstībai”: plurālistisku lauksaimniecības konsultāciju pakalpojumu pasaules mēroga analīzes sistēma”], Vašingtona (sk. http://www.ifpri.org/publication/best-practice-best-fit-0).

Komisijas atbilde

Kopsavilkums

III

Pasākumus un darbības, ko paredzēts īstenot ar lauku attīstības programmu (LAP) starpniecību, dalībvalstis un reģioni izraugās, ņemot vērā plānošanas jomā apzinātās vajadzības. Šīs vajadzības būtu jāizpēta sīkāk un jānosaka konkrēti ieviešami apmācības pasākumi. Komisija nodrošina LAP atbilstību politikas mērķiem un tiesību aktu prasībām. Par faktisko īstenošanu ir atbildīgas dalībvalstis. Komisija saņem informāciju Uzraudzības komitejas sanāksmēs un dalībvalstu iesniegtajos īstenošanas ziņojumos.

IV

Apmācība un citi zināšanu pārneses pasākumi ir vajadzīgi tehnisko un sociālo prasmju uzlabošanai. Tādējādi tiek uzlabota lauku dalībnieku veiktspēja. Pakalpojumu sniedzēji atbild uz uzaicinājumiem piedalīties konkursā vai priekšlikumiem, ko sagatavo, pamatojoties uz stipro un vājo pušu, iespēju un draudu (SVID) analīzē apzinātajām vajadzībām. Tomēr Komisija uzskata, ka dalībvalstis ex ante analīzi varētu veikt vēl labāk.

V

Komisija atzīst – lai izraudzītos labākos pakalpojumu sniedzējus, atlase būtu jāveic atklātā un godīgā konkursā, novērtēšanai izmantojot cenas un kvalitātes attiecību. Par šādu procedūru ieviešanu ir atbildīgas dalībvalstis.

VI

Dalībvalstīm jānodrošina, lai izmaksas, kas saistītas ar LAP pasākumu īstenošanu, būtu pamatotas. Ja atbilstības revīzijās konstatē nepilnības, piemēro finanšu korekcijas.

VII

LAP tika izvirzīts jautājums par demarkāciju. Periodam no 2014. gada līdz 2020. gadam tā dēvētajos “Komisijas dienestu atzinumos”, kas sagatavoti katrai dalībvalstij, sniegti norādījumi par koordinētu rīcību saistībā ar ESIF. Dalībvalstīm bija jānodrošina ES instrumentu savstarpējā papildināmība, konsekvence un atbilstība, lai novērstu divkāršu finansēšanu¹.

Tiesiskajā regulējumā 2014.–2020. gada plānošanas periodam paredzēts nodrošināt fondu labāku papildināmību un labāku koordinēšanu, lai novērstu darbību dublēšanu partnerības nolīgumos, savukārt dalībvalstīm jāapraksta, kā tās izmantos ESIF, lai nodrošinātu darbību papildināmību un sinerģiju.

Turklāt lauku attīstības jomā papildināmības jautājums risināts LAP 14. nodaļā “Informācija par papildināmību”.

Dalībvalstu Uzraudzības komitejas ir atbildīgas arī par programmu pareizu īstenošanu un ES fondu papildināmību.

Visbeidzot, Komisijas dienesti sadarbojas, lai attiecīgo programmu apstiprināšanas posmā nodrošinātu saskaņotu pieeju attiecībā uz ESIF papildināmību.

VIII

Par LAP novērtēšanu ir atbildīgas dalībvalstis. Pasākumu efektivitātes novērtēšana, salīdzinot tos ar programmas mērķiem, ir sarežģīts uzdevums, kam jābūt samērīgam ar novērtējuma izmantošanu. Šo uzdevumu veic neatkarīgi profesionāli vērtētāji. Vērtētāji savus secinājumus izdara, ņemot vērā daudzus faktorus un metodoloģiskās pieejas, tostarp programmu intervences loģikas padziļinātu novērtējumu, katra konkrēta gadījuma izpēti un analīzi uz vietas, dažādu pasākumu mijiedarbības analīzi un plašāku ietekmi utt. Vienotās uzraudzības un novērtēšanas sistēmas (CMEF) rādītāju kopums ir tikai viens no novērtēšanas rīkiem. Tas paredzēts, lai izveidotu vienādu novērtējuma ziņojumu struktūru un vienlaikus Savienības līmenī visaptveroši analizētu stratēģiskās prioritātes. Komisija mudina izplatīt novērtēšanas labāko praksi, izmantojot, piemēram, Eiropas tīklu Lauku attīstībai (ELAT).

IX

Komisija vienmēr ir pildījusi savus pienākumus attiecībā uz dalībvalstīs izveidoto pārvaldības un kontroles sistēmu uzraudzību. Komisija pārrauga pasākumu īstenošanu LAP apstiprināšanas procesā, uzraudzības komitejās, iesaistot ieinteresētās personas, kā arī divpusējās izvērtēšanas sanāksmēs, kurās piedalās vadošās iestādes.

XI – Pirmais ievilkums

Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

XI – Otrais ievilkums

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Komisija piekrīt, ka dalībvalstis būtu jāmudina veikt apmācības vajadzību atkārtotu analīzi, tādējādi īstenojot labu praksi, un atjauninās zināšanu pārneses pasākumu aprakstu, kā arī veiks informēšanas pasākumus šajā saistībā. Komisija arī veicinās labas prakses apmaiņu par metodoloģiskām pieejām, ko izmanto tīklu veidošanas darbībām.

XI – Trešais ievilkums

Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

XI – Ceturtais ievilkums

Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

XI – Piektais ievilkums

Komisija piekrīt šim ieteikumam un jau ir sākusi to īstenot.

Izveidojot konsultāciju pakalpojumu, lauku saimniecību pārvaldības un lauku saimniecību atbalsta pakalpojumu pasākumu aprakstu, jau ir sniegti norādījumi par pakalpojumu sniegšanu uz vietas, apakšuzņēmuma līgumu slēgšanu un pakalpojumu sniegšanu. Lauku attīstības komitejā dalībvalstis vairākkārt iepazīstinātas ar šiem norādījumiem, un šie norādījumi ir apspriesti komitejā. Turklāt Komisija kopā ar Eiropas tīklu Lauku attīstībai 2015. gada martā Briselē rīkoja speciālu apmācību valstu un reģionu iestādēm par tematu “Izmaksu pamatotība un publiskais iepirkums”.

Attiecībā uz dalībvalstu ieviesto procedūru uzraudzību Komisija, plānojot revīzijas, pienācīgi ņems vērā zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu riska profilu.

XI – Sestais ievilkums

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Komisija īsteno ieteikumus, kas minēti Īpašajā ziņojumā Nr. 22/2014², nodrošinot īpašu apmācību vadošajām iestādēm un maksājumu aģentūrām, uzlabojot pasākumu pārbaudāmības un vadāmības novērtēšanu un atbalstot vienkāršotu izmaksu risinājumu izmantošanu. Turklāt, veicot atbilstības revīzijas, tiks novērtētas izveidotās sistēmas, ko izmanto, lai pārbaudītu projektu izmaksu pamatotību. Neatbilstību gadījumos tiks piemērotas finanšu korekcijas.

XI – Septītais ievilkums

Komisija piekrīt šim ieteikumam un jau ir sākusi to īstenot.

Komisija jau ir izveidojusi darba procedūras un attiecīgās starpdienestu grupas, lai izvērtētu jautājumus par dažādu ES fondu papildināmību un divkāršu finansēšanu (piemēram, ESIF interpretācijas tīklu, citus specifisku regulējuma elementu tīklus, piemēram, darba grupu vienkāršotu izmaksu jautājumos, tematiskus sadarbības tīklus vai finanšu instrumentu platformu Compass).

Komisija arī turpmāk izvērtēs citas struktūras (piemēram, konkrētas starpdienestu grupas) nepieciešamību.

XI – Astotais ievilkums

Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

XI – Devītais ievilkums

Komisija daļēji piekrīt šim ieteikumam.

Komisija arī turpmāk sniegs norādījumus par attiecīgajos noteikumos paredzētās vienotas uzraudzības un novērtēšanas sistēmas (CMEF) īstenošanu.

Ir izveidota standarta metodoloģija, ko piemēro, lai nodrošinātu atgriezeniskās saites procedūru izmantošanu, pasākumu uzraudzību un rezultātu, kā arī apmācības darbību ietekmes novērtēšanu. Komisija mudinās izplatīt labāko praksi, izmantojot, piemēram, Eiropas tīklu Lauku attīstībai.

Tomēr tiesiskajā regulējumā nav paredzēts, ka Komisijai jāuzrauga, lai šādas atgriezeniskās saites procedūras būtu ieviestas.

XI – Desmitais ievilkums

Komisija piekrīt ieteikumam.

Komisija, plānojot revīzijas, pienācīgi ņems vērā zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu riska profilu.

Apsvērumi

25

ELFLA finansētās apmācības un konsultāciju darbības atbilst plānošanas jomā apzinātajām vajadzībām. Šīs vajadzības ir novērtētas un aprakstītas LAP, un pēc tam konkrētās apmācības un konsultāciju darbības būtu jāplāno saistībā ar pasākumu īstenošanas noteikumiem.

Ņemot vērā, ka apmācības vajadzības mainās, vadošajām iestādēm un pakalpojumu sniedzējiem būtu jāpielāgo savi piedāvājumi lauku dalībnieku mainīgajām vajadzībām.

26

Saskaņā ar partnerības principu LAP izstrāde un īstenošana jāapspriež, cieši iesaistot ekonomikas un sociālos partnerus un citas ieinteresētās personas, jo īpaši lauku dalībniekus. Uzraudzības komitejās un izmantojot neformālus dalības un apspriešanās mehānismus, lauku dalībniekiem ir iespēja paust savas vajadzības, kuras būtu jāņem vērā vadošajām iestādēm, kas galu galā ir atbildīgas par programmu stratēģijas noteikšanu un īstenošanu, tostarp par programmu stratēģiskajiem mērķiem atbilstīgu darbību atlasi.

28

Jauna konsultāciju pakalpojuma izveidei jāatbilst plānošanas jomā apzinātajai konkrētajai vajadzībai.

Var uzskatīt, ka jauns pakalpojums ir jaunizveidota struktūra/iestāde, lai sniegtu pakalpojumus saistībā ar dažādām reģionā vajadzīgām speciālo zināšanu tēmām/jomām. Tomēr jaunas struktūras / jaunas iestādes izveidošanu jau esošajā konsultāciju pakalpojumā, tādējādi paplašinot iepriekš sniegto pakalpojumu tvērumu, arī var uzskatīt par jaunu pakalpojumu. Galvenais nosacījums – lai, izveidojot jauno pakalpojumu, būtu iespējams nodrošināt konsultācijas jomās, kurās trūkstošās kompetences dēļ tas nebūtu iespējams, ja nebūtu izveidots jaunais pakalpojums.

Kopēja atbilde par 35. un 36. punktu

Dalībvalstīm jānodrošina atklāta, godīga un pārredzama pakalpojumu sniedzēju atlase atbilstīgi ES un valstu tiesiskajiem regulējumiem. Prasība uzlabot pārredzamību ir nostiprināta 2014.–2020. gada plānošanas periodā. Proti, Regulas (ES) Nr. 1305/2013 15. pantā noteikts, ka saņēmēji jāizvēlas, izmantojot uzaicinājumus uz konkursu. Saņēmēju atlase jāveic, ievērojot noteiktus kritērijus. Struktūrām, kas piedāvā zināšanu pārneses un informācijas pakalpojumus, ir šā uzdevuma veikšanai atbilstīgi kvalificēts personāls un spēja nodrošināt regulāras apmācības.

Skatīt arī atbildi uz 40. punktu.

38

Arī Komisija konstatēja, ka šis ir trūkums. Pamatnostādnēs par atbilstību un atlasi skaidri ieteikts izvairīties no projektu priekšlikumu iesniegšanas jebkurā plānošanas perioda brīdī.

40

Dalībvalstis var sniegt pakalpojumus uz vietas, kamēr tās izpilda pasākuma atbilstības nosacījumu. Būtu pienācīgi jāpamato situācijas, kurās administrācija būtu vienīgais pasākuma atbalsta saņēmējs.

Pēc 2014.–2020. gada LAP novērtējuma Komisija nosūtīja Galīcijai apsvērumu vēstuli, pieprasot informāciju par to, kuras darbības administrācija īstenos tieši un kā tiks nodrošināts saimnieciskais izdevīgums.

Kopēja atbilde par 47. un 48. punktu

Saskaņā ar tiesību aktiem, ko piemēroja 2007.–2013. gada plānošanas periodā, Komisijas apstiprinātajās LAP bija iekļauta informācija par vajadzību apzināšanu un saņēmēju atlases procedūrām.

Prasība veikt situācijas SVID analīzi un apzināt vajadzības, kurām jāpievēršas programmas aptvertajā ģeogrāfiskajā teritorijā, ir nostiprināta abu plānošanas periodu tiesību aktos lauku attīstības jomā. Šo analīzi papildina programmas ex ante novērtējums, un tajā ietvertas lauku dalībniekiem vajadzīgās zināšanas un prasmes. Programmu apstiprināšanas posmā Komisija rūpīgi pārbauda programmu SVID analīzi, apzinātās vajadzības un programmu stratēģijas atbilstību šīm vajadzībām.

Komisija izdeva pamatnorādījumus par 2007.–2013. gada plānošanas periodu, lai palīdzētu dalībvalstīm sagatavot LAP.

Attiecībā uz 2014.–2020. gada plānošanas periodu Komisija ir sagatavojusi plašākas un precīzākas pamatnostādnes un pasākumu aprakstus³, kas ar dalībvalstīm vairākkārt tikuši apspriesti Lauku attīstības komitejā. Komisija ir arī atbildējusi uz dalībvalstu iesniegtajiem jautājumiem par programmu sagatavošanu.

49

Komisija apzinās, ka publiskais iepirkums ir viens no galvenajiem kļūdu īpatsvara cēloņiem. Šajā saistībā un saskaņā ar subsidiaritātes principu Komisija ir veikusi pasākumus, lai apzinātu un novērstu vai labotu saistītos riskus. Piemēram, informācija par riskiem, kas saistīti ar pasākumu īstenošanu, un šo risku mazināšanas pasākumi jāiekļauj LAP. Salīdzinājumā ar iepriekšējo plānošanas periodu plānošanas periodam no 2014. gada līdz 2020. gadam ir pastiprināti gan tiesību aktu noteikumi, gan Komisijas norādījumi par publisko iepirkumu.

Komisija uzrauga īstenošanu, stingrāk prasot pildīt ziņošanas pienākumus gada pārskata sanāksmēs un uzraudzības komitejās. Veicot atbilstības revīzijas, tiek novērtēta pakalpojumu sniedzēju atlase.

Skatīt arī atbildes uz 38., 40. un 43. punktu.

51

Plānošanas periodam no 2014. gada līdz 2020. gadam zināšanu pārneses konkrēto pasākumu apraksts ir izstrādāts sīkāk nekā iepriekšējā plānošanas periodā un tajā iekļauta informācija par saņēmēju atlases procedūrām. Šo aprakstu papildina visaptverošu horizontālu norādījumu dokumentu kopums (piemēram, par plānošanu un publisko iepirkumu).

Turklāt Komisija šo jautājumu ir plaši apspriedusi ar dalībvalstīm gan Lauku attīstības komitejā, gan divpusējās sanāksmēs, kā arī ir atbildējusi uz uzdotajiem jautājumiem. Komisija kopā ar Eiropas tīklu Lauku attīstībai 2015. gada martā Briselē rīkoja arī speciālu apmācību valstu un reģionu iestādēm par tematu “Izmaksu pamatotība un publiskais iepirkums”.

Turklāt arī tad, ja dalībvalstis nepiemēro publiskā iepirkuma procedūras, tām jānodrošina, lai saņēmēju atlase notiktu atklāti, godīgi un pārredzami.

Pakalpojumu sniegšana uz vietas ir iespēja, kas publiskā iepirkuma jomas tiesību aktos paredzēta gadījumos, kad līgumslēdzējai iestādei ir piemēroti resursi, lai attiecīgo darbību īstenotu uz vietas.

Skatīt arī atbildes uz 47., 48., 49. un 50. punktu.

55

Skatīt atbildi uz 40. punktu.

55 – Piektais ievilkums

Lauksaimniecības padome neziņo par izdevumiem darbības līmenī. Tomēr, lai izdevumus uzskatītu par atbilstīgiem atbalsta saņemšanai, visi izdevumi būtu jāsaista ar projekta īstenošanu. Ja netiek atzīts, ka administratīvās uzraudzības izdevumi ir saistīti ar projekta īstenošanu, attiecīgās izmaksas netiek iekļautas.

55 – Sestais ievilkums

Lauksaimniecības padome ziņoja par kontroles pasākumu uzlabojumiem attiecībā uz rūpīgu pārbaudi par ES atbalstu lauku attīstībai Zviedrijai 2013. gadā. Jaunajā plānošanas periodā paredzēts turpināt pilnveidošanu.

Kopēja atbilde par 56. un 57. punktu

Saskaņā ar Finanšu regulas 59. panta 2. punktu Komisija uzrauga dalībvalstu izveidotās pārvaldības un uzraudzības sistēmas, ievērojot proporcionalitātes principu un ņemot vērā apzinātā riska pakāpi. Revīzijas darba programmu nosaka, pamatojoties uz riska novērtējumu, kura vissvarīgākais elements ir izdevumu līmenis. Tā kā saistītā finansējuma apmērs ir salīdzinoši mazs, tika veikts tikai neliels skaits konkrētu atbilstības revīziju par zināšanu pārneses vai konsultāciju pakalpojumiem.

58

Atkarībā no mērķa grupas un attiecīgajām tēmām zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumus var atbalstīt, izmantojot dažādus avotus. Piemēram, ELFLA atbalsta apmācību un konsultācijas, kas paredzētas lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē nodarbinātiem cilvēkiem, un no 2014. gada atbalsts paredzēts arī lauku MVU, savukārt ESF atbalsts paredzēts bezdarbniekiem.

Dalībvalstīm un reģioniem ir jānodrošina instrumentu savstarpējā papildināmība, jānovērš dubultošana un divkārša finansēšana.

Kopēja atbilde par 60. un 61. punktu

Tā kā zināšanu pārneses pasākumi var pretendēt uz atbalstu no dažādiem virzieniem, par šādu darbību pārvaldību arī turpmāk jābūt atbildīgai attiecīgajai iestādei. Līdzīgas darbības var atbalstīt no vairāk nekā viena fonda, kas cits citu papildina. Demarkācijas mērķis ir nodrošināt, lai dažādu politikas virzienu īstenošana veidotu sinerģiju, novēršot dubultošanu un divkāršu finansēšanu. Apstiprināšanas procesā, veicot programmu izmaiņas un regulāri rīkojot divpusējas sanāksmes, Komisija attiecīgos gadījumos prasīja plašāku informāciju par demarkāciju.

Apstiprinot programmas un novērtējot vēlāk veiktās programmu izmaiņas, Komisija novērtēja demarkācijas līniju atbilstību citiem fondiem. Visas LAP tika novērtētas starpdienestu apspriedēs, savukārt ģenerāldirektorāti, kas atbildīgi par dažādiem fondiem, cenšas novērst iespējamās neatbilstības vai dubultošanu. Turklāt Uzraudzības komitejai, kurā ir citu ES fondu pārstāvji, ir svarīga nozīme demarkācijas nodrošināšanā.

Skatīt arī atbildi uz 58. punktu.

64

Apsvērumu vēstulē, ko Komisija nosūtīja Galīcijai pēc 2014.–2020. gada LAP novērtējuma, bija uzsvērts, ka jānovērš divkārša finansēšana. Attiecīgos gadījumos LAP būtu jānorāda divkāršas finansēšanas risks un jāierosina novēršanas darbības.

65

Tiesību aktos 2014.–2020. gada plānošanas periodam paredzēta virkne noteikumu, lai nodrošinātu ES fondu atbalstīto pasākumu un valstu resursu koordinēšanu.

Papildināmības jautājums, pirmkārt, risināts partnerības nolīgumos (PN), kur dalībvalstis nosaka mehānismus, lai koordinētu atbalstu, kas saņemts no ESI fondiem. Pēc tam tas konkretizēts lauku attīstības programmā, kur iekļauta īpaša iedaļa par papildināmību (LAP 14. nodaļa).

Komisija izstrādājusi izsmeļošus norādījumu dokumentus par plānošanu abos līmeņos (PN un programmu līmenī). Šajā saistībā, lai pastiprinātu fondu savstarpēju koordinēšanu, papildināmību un sinerģiju, visiem ESI fondiem ir izveidots arī kopīgs tiesību aktu noteikumu kopums (Kopīgo noteikumu regula) un vienotais stratēģiskais satvars.

Skatīt arī atbildes uz 60. un 61. punktu.

67

Par vērtēšanu ir atbildīgas dalībvalstis, un LAP novērtēšanu veic ārēji vērtētāji. Vērtētāja profesionālais pienākums ir ierosināt labāko novērtēšanas metodoloģiju.

80

Plānošanas periodā no 2007. gada līdz 2013. gadam CMEF bija pirmā integrētā uzraudzības un novērtēšanas sistēma. Novērtēšanas ziņā tā bija zināmā mērā nepilnīga. Plānošanas periodam no 2014. līdz 2020. gadam CMEF ir uzlabota, piemēram, skaidri nošķirot apmācības un komunikācijas pasākumus.

11. izcēlums – Pirmais ievilkums

Dānija 111. pasākumā bija iekļāvusi apakšpasākumu, kurā bija integrēts 111. un 123. pasākums (demonstrējumu projekti). Tāpēc atbalsta kopējās summas dalījumu ar apmācīto cilvēku skaitu nevar izmantot, lai aprēķinātu viena cilvēka vai vienas dienas apmācības izmaksas.

85

Komisija, kas galvenokārt paļaujas uz dalībvalstu savāktajiem, apkopotajiem un iesniegtajiem datiem, apzinājās šādu datu kvalitātes radītos ierobežojumus. Tāpēc Komisija ir uzlabojusi CMEF 2014.–2020. gada plānošanas periodam, skaidri nošķirot apmācības un komunikācijas pasākumus, kas izraisīja datu vākšanas problēmas.

Uzraudzības dati ir viens no elementiem, ko izmanto novērtēšanā. ELFLA atbalsta pienācīgs izlietojums tiks novērtēts, veicot lauku attīstības programmu ex post novērtēšanu.

88

Par LAP novērtēšanu ir atbildīgas dalībvalstis. Pasākumu efektivitātes novērtēšana, salīdzinot tos ar programmas mērķiem, ir sarežģīts uzdevums, kam jābūt samērīgam ar novērtējuma izmantošanu. Šo uzdevumu veic neatkarīgi profesionāli vērtētāji. Vērtētāji savus secinājumus izdara, ņemot vērā daudzus faktorus un metodoloģiskās pieejas, tostarp programmu intervences loģikas padziļinātu novērtējumu, katra konkrēta gadījuma izpēti un analīzi uz vietas, dažādu pasākumu mijiedarbības analīzi un plašāku ietekmi utt. CMEF rādītāju kopums ir tikai viens no novērtēšanas rīkiem. Tas paredzēts, lai izveidotu vienādu novērtējuma ziņojumu struktūru un vienlaikus Savienības līmenī visaptveroši analizētu stratēģiskās prioritātes.

Secinājumi un ieteikumi

91

Pasākumus un darbības, ko paredzēts īstenot ar lauku attīstības programmu (LAP) starpniecību, dalībvalstis un reģioni izraugās, ņemot vērā plānošanas jomā apzinātās vajadzības. Šīs vajadzības būtu jāizpēta sīkāk un jānosaka konkrēti ieviešami apmācības pasākumi. Komisija nodrošina LAP atbilstību politikas mērķiem un tiesību aktu prasībām. Par faktisko īstenošanu ir atbildīgas dalībvalstis. Komisija saņem informāciju Uzraudzības komitejas sanāksmēs un dalībvalstu iesniegtajos īstenošanas ziņojumos.

92

Apmācība un citi zināšanu pārneses pasākumi ir vajadzīgi tehnisko un sociālo prasmju uzlabošanai. Tādējādi tiek uzlabota lauku dalībnieku veiktspēja. Pakalpojumu sniedzēji atbild uz uzaicinājumiem piedalīties konkursā vai priekšlikumiem, ko sagatavo, pamatojoties uz SVID analīzē apzinātajām vajadzībām. Tomēr Komisija uzskata, ka dalībvalstis ex ante analīzi varētu veikt vēl labāk.

93

Komisija atzīst – lai izraudzītos labākos pakalpojumu sniedzējus, atlase būtu jāveic atklātā un godīgā konkursā, novērtēšanai izmantojot cenas un kvalitātes attiecību. Par šādu procedūru ieviešanu ir atbildīgas dalībvalstis.

Skatīt arī atbildi uz 92. punktu.

94

Jauna konsultāciju pakalpojuma izveidei jāatbilst plānošanas jomā apzinātajai konkrētajai vajadzībai.

Var uzskatīt, ka jauns pakalpojums ir jaunizveidota struktūra/iestāde, lai sniegtu pakalpojumus saistībā ar dažādām reģionā vajadzīgām speciālo zināšanu tēmām/jomām. Tomēr jaunas struktūras / jaunas iestādes izveidošanu jau esošajā konsultāciju pakalpojumā, tādējādi paplašinot iepriekš sniegto pakalpojumu tvērumu, arī var uzskatīt par jaunu pakalpojumu. Galvenais nosacījums – lai, izveidojot jauno pakalpojumu, būtu iespējams nodrošināt konsultācijas jomās, kurās trūkstošās kompetences dēļ tas nebūtu iespējams, ja nebūtu izveidots jaunais pakalpojums.

1. ieteikums a)

Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

1. ieteikums b)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Komisija piekrīt, ka dalībvalstis būtu jāmudina veikt apmācības vajadzību atkārtotu analīzi, tādējādi īstenojot labu praksi, un atjauninās zināšanu pārneses pasākumu aprakstu, kā arī veiks informēšanas pasākumus šajā saistībā. Komisija arī veicinās labas prakses apmaiņu par metodoloģiskām pieejām, ko izmanto tīklu veidošanas darbībām.

1. ieteikums c)

Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

1. ieteikums d)

Komisija piekrīt šim ieteikumam un jau ir sākusi to īstenot.

Komisija ir izdevusi norādījumus par Regulas (ES) Nr. 1305/2013 15. pantu, lai dalībvalstīm/reģioniem palīdzētu īstenot pasākumus. Tomēr norādījumi nav juridiski saistoši, un lēmumu par to piemērošanu pieņem dalībvalstis. Komisija ir atbildējusi arī uz daudziem dalībvalstu jautājumiem.

Lauku attīstības programmu īstenošana, tostarp konsultāciju pakalpojumu izveidošana, ir apspriesta uzraudzības komitejās, gada pārskata sanāksmēs un atbilstības revīzijās.

Vajadzības gadījumā Komisija turpinās atjaunināt un papildināt esošos norādījumus.

96

Komisija ir sniegusi norādījumus par publisko iepirkumu lauku attīstības jomā. Proti, norādījumos par Regulas (ES) Nr. 1305/2013 15. pantu ir izskaidrotas prasības attiecībā uz pakalpojuma sniegšanu uz vietas.

2. ieteikums a)

Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

2. ieteikums b)

Komisija piekrīt šim ieteikumam un jau ir sākusi to īstenot.

Izveidojot konsultāciju pakalpojumu, lauku saimniecību pārvaldības un lauku saimniecību atbalsta pakalpojumu pasākumu aprakstu, jau ir sniegti norādījumi par pakalpojumu sniegšanu uz vietas, apakšuzņēmuma līgumu slēgšanu un pakalpojumu sniegšanu. Lauku attīstības komitejā dalībvalstis vairākkārt iepazīstinātas ar šiem norādījumiem, un šie norādījumi ir apspriesti komitejā. Turklāt Komisija kopā ar Eiropas lauku attīstības tīklu 2015. gada martā Briselē rīkoja speciālu apmācību valstu un reģionu iestādēm par tematu “Izmaksu pamatotība un publiskais iepirkums”.

Attiecībā uz dalībvalstu procedūru uzraudzību Komisija, plānojot revīzijas, pienācīgi ņems vērā zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu riska profilu.

97

Dalībvalstīm jānodrošina, lai izmaksas, kas saistītas ar LAP pasākumu īstenošanu, būtu pamatotas. Ja atbilstības revīzijās konstatē nepilnības, piemēro finanšu korekcijas.

98

LAP tika izvirzīts jautājums par demarkāciju.

Periodam no 2014. gada līdz 2020. gadam tā dēvētajos “Komisijas dienestu atzinumos”, kas sagatavoti katrai dalībvalstij, sniegti norādījumi par koordinētu rīcību saistībā ar ESIF. Dalībvalstīm bija jānodrošina ES instrumentu savstarpējā papildināmība, konsekvence un atbilstība, lai novērstu divkāršu finansēšanu⁴.

Tiesiskajā regulējumā 2014.–2020. gada plānošanas periodam paredzēts nodrošināt fondu labāku papildināmību un labāku koordinēšanu, lai novērstu darbību dublēšanu partnerības nolīgumos, savukārt dalībvalstīm jāapraksta ESIF izmantošana, lai nodrošinātu darbību papildināmību un sinerģiju.

Turklāt lauku attīstības jomā papildināmības jautājums risināts LAP 14. nodaļā “Informācija par papildināmību”.

Dalībvalstu Uzraudzības komitejas ir atbildīgas arī par programmu pareizas īstenošanas nodrošināšanu un ES fondu papildināmību.

Visbeidzot, Komisijas dienesti sadarbojas, lai attiecīgo programmu apstiprināšanas posmā nodrošinātu saskaņotu pieeju attiecībā uz ESIF papildināmību.

3. ieteikums a)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Komisija īsteno ieteikumus, kas minēti Īpašajā ziņojumā Nr. 22/2014⁵, nodrošinot īpašu apmācību vadošajām iestādēm un maksājumu aģentūrām, uzlabojot pasākumu pārbaudāmības un vadāmības novērtēšanu un atbalstot vienkāršotu izmaksu risinājumu izmantošanu. Turklāt, veicot atbilstības revīzijas, tiks novērtētas izveidotās sistēmas, ko izmanto, lai pārbaudītu projektu izmaksu pamatotību. Neatbilstību gadījumos tiks piemērotas finanšu korekcijas.

3. ieteikums b)

Komisija piekrīt šim ieteikumam un jau ir sākusi to īstenot.

Komisija jau ir izveidojusi darba procedūras un attiecīgās starpdienestu grupas, lai izvērtētu jautājumus par dažādu ES fondu papildināmību un divkāršu finansēšanu (piemēram, ESIF interpretācijas tīklu, citus specifisku regulējuma elementu tīklus, piemēram, darba grupu vienkāršotu izmaksu jautājumos, tematiskus sadarbības tīklus vai finanšu instrumentu platformu “Compass”).

Komisija arī turpmāk izvērtēs citas struktūras (piemēram, konkrētas starpdienestu grupas) nepieciešamību.

Kopēja atbilde par 99. un 100. punktu

Par LAP novērtēšanu ir atbildīgas dalībvalstis. Pasākumu efektivitātes novērtēšana, salīdzinot tos ar programmas mērķiem, ir sarežģīts uzdevums, kam jābūt samērīgam ar novērtējuma izmantošanu. Šo uzdevumu veic neatkarīgi profesionāli vērtētāji. Vērtētāji savus secinājumus izdara, ņemot vērā daudzus faktorus un metodoloģiskās pieejas, tostarp programmu intervences loģikas padziļinātu novērtējumu, katra konkrēta gadījuma izpēti un analīzi uz vietas, dažādu pasākumu mijiedarbības analīzi un plašāku ietekmi utt. CMEF rādītāju kopums ir tikai viens no novērtēšanas rīkiem. Tas paredzēts, lai izveidotu vienotu novērtējuma ziņojumu struktūru un vienlaikus Savienības līmenī visaptveroši analizētu stratēģiskās prioritātes. Komisija mudina izplatīt novērtēšanas labāko praksi, izmantojot, piemēram, ELAT.

4. ieteikums a)

Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

4. ieteikums b)

Komisija daļēji piekrīt šim ieteikumam.

Komisija arī turpmāk sniegs norādījumus par attiecīgajos noteikumos paredzēto CMES īstenošanu.

Ir izveidota standarta metodoloģija, ko piemēro, lai nodrošinātu atgriezeniskās saites procedūru izmantošanu, pasākumu uzraudzību un rezultātu, kā arī apmācības darbību ietekmes novērtēšanu. Komisija mudinās izplatīt labāko praksi, izmantojot, piemēram, Eiropas lauku attīstības tīklu (ELAT).

Tomēr saskaņā ar tiesisko regulējumu Komisija nav atbildīga par to, lai šādas atgriezeniskās saites procedūras būtu ieviestas.

101

Komisija vienmēr ir pildījusi savus pienākumus attiecībā uz dalībvalstīs izveidoto pārvaldības un kontroles sistēmu uzraudzību. Komisija pārrauga pasākumu īstenošanu LAP apstiprināšanas procesā, uzraudzības komitejās, iesaistot ieinteresētās personas, kā arī divpusējās izvērtēšanas sanāksmēs, kur piedalās vadošās iestādes.

Revīzijas darba programmu nosaka, pamatojoties uz riska novērtējumu, kura vissvarīgākais elements ir izdevumu līmenis. Tā kā saistītā finansējuma apmērs ir salīdzinoši mazs, tika veikts tikai neliels skaits konkrētu atbilstības revīziju par zināšanu pārneses vai konsultāciju pakalpojumu izdevumiem.

5. ieteikums

Komisija piekrīt ieteikumam.

Komisija, plānojot revīzijas, pienācīgi ņems vērā zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumu riska profilu.

1Regulas (EK) Nr. 1698/2005 5. pants.

2Īpašais ziņojums Nr. 22/2014 “Saimnieciskuma nodrošināšana – ES finansēto lauku attīstības projektu dotāciju izmaksu kontrole” (http://eca.europa.eu).

3Norādījumu dokumenti par šādiem jautājumiem: 1) SVID analīze, 2) publiskais iepirkums lauku attīstības jomā 2014.–2020. gadā, 3) atbilstības nosacījumi un atlases kritēriji 2014.–2020. gadā, 4) stratēģisko programmu elementi, 5) pārbaudāmība un vadāmība (62. pants), 6) pasākumu apraksts, 14. pants “Zināšanu pārnese”, 7) pasākumu apraksts, 15. pants “Konsultāciju pakalpojumi”.

4Regulas (EK) Nr. 1698/2005 5. pants.

5Sk. Īpašo ziņojumu Nr. 22/2014 “Saimnieciskuma nodrošināšana – ES finansēto lauku attīstības projektu dotāciju izmaksu kontrole” (http://eca.europa.eu).

QJ-AB-15-013-LV-E  ISSN 1977-5717

ES lauku attīstības politikā mūžizglītībai un zināšanu pārnesei ir piešķirta augsta prioritāte. Palāta izvērtēja, vai Komisijas un dalībvalstu centieni īstenot augstas kvalitātes zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumus atbilst šim uzstādījumam. Revīzijā konstatēja, ka tā nav. Dalībvalstis pārāk bieži paļāvās uz mācību pakalpojumu sniedzēju priekšlikumiem, un jebkāda veida apmācība tika uzskatīta par “labu” un attiecināmu, lai saņemtu publisko atbalstu. Tikai retos gadījumos tika veikta pienācīga analīze, lai noteiktu, vai pasākumi spēj panākt reālu ietekmi. Dalībvalstis ne vienmēr nodrošināja godīgu un pārredzamu konkurenci mācību pasākumu atlasē un par dažiem pakalpojumiem samaksāja pārāk daudz. Saistībā ar pēcpārbaudi revidenti konstatēja, ka nebija padziļināta novērtējuma par to, kas ar publiskajiem līdzekļiem faktiski tika sasniegts. Savos ieteikumos Palāta īpaši mudina dalībvalstis pielāgot izraudzītos zināšanu pārneses un konsultāciju pasākumus lauku dalībnieku arvien jaunajām vajadzībām un šim nolūkam izmantot regulāras analīžu un novērtējuma procedūras.