EVROPSKO RAČUNSKO SODIŠČE

12, rue Alcide De Gasperi

1615 Luxembourg

LUKSEMBURG

Tel. +352 4398-1

E-naslov: eca-info@eca.europa.eu

Internet: http://eca.europa.eu

Twitter: @EUAuditorsECA

YouTube: EUAuditorsECA

Veliko dodatnih informacij o Evropski uniji je na voljo na internetu.

Dostop je mogoč na strežniku Europa (http://europa.eu).

Luxembourg: Urad za publikacije Evropske unije, 2015

Print | ISBN 978-92-872-3008-9 | ISSN 1831-094X | doi:10.2865/145476 | QJ-AB-15-013-SL-C
PDF | ISBN 978-92-872-2965-6 | ISSN 1977-5784 | doi:10.2865/497085 | QJ-AB-15-013-SL-N
EPUB | ISBN 978-92-872-2984-7 | ISSN 1977-5784 | doi:10.2865/3805 | QJ-AB-15-013-SL-E

© Evropska unija, 2015

Reprodukcija je dovoljena z navedbo vira.

Za uporabo ali reprodukcijo fotografij Usposabljanje kmetic in Delovna skupina kmetov (terenski obisk) na strani 10 je treba pridobiti dovoljenje neposredno od imetnika avtorskih pravic.

KAKO DO PUBLIKACIJ EVROPSKE UNIJE

Brezplačne publikacije:

•en izvod:
na spletni strani EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu);

•več kot en izvod ter plakati in zemljevidi:
pri predstavništvih Evropske unije (http://ec.europa.eu/represent_sl.htm),
pri delegacijah v državah, ki niso članice EU (http://eeas.europa.eu/delegations/index_sl.htm),
pri službi Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_sl.htm) ali
s klicem na telefonsko številko 00 800 6 7 8 9 10 11 (brezplačna številka za celotno EU) (*).

(*)Informacije so brezplačne, kakor tudi večina klicev (nekateri operaterji, telefonske govorilnice ali hoteli lahko klic zaračunajo).

Publikacije, ki so naprodaj:

•na spletni strani EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).

SL
2015

št. 12

Posebno poročilo

Na prioriteto EU,
da spodbuja
na znanju temelječe
podeželsko
gospodarstvo, vpliva
slabo upravljanje ukrepov
prenosa znanja in
svetovanja

(v skladu z drugim pododstavkom člena 287(4) PDEU)

Revizijska ekipa

V posebnih poročilih Evropskega računskega sodišča so predstavljeni rezultati njegovih revizij smotrnosti poslovanja in skladnosti za posamezna proračunska področja ali teme upravljanja. Sodišče te revizijske naloge izbere in zasnuje tako, da imajo kar največji učinek, in pri tem upošteva tveganja za smotrnost ali skladnost, višino ustreznih prihodkov ali porabe, prihodnji razvoj ter politični in javni interes.

To revizijo smotrnosti poslovanja je opravil senat I, ki ga vodi član Evropskega računskega sodišča Augustyn Kubik in ki je specializiran za področje ohranjanja in upravljanja naravnih virov. Revizijo je vodil član Evropskega računskega sodišča Jan Kinšt, pri njej pa so sodelovali vodja njegovega kabineta Alejandro Ballester Gallardo, vodja enote Michael Bain, vodja ekipe Klaus Stern in namestnica vodje ekipe Els Brems. V revizijski ekipi so bili Stuart Ballantine, Malgorzata Frydel, Athanasios Koustoulidis, Lorenzo Pirelli, Maria Eulàlia Reverté i Casas, Michael Spang in Diana Voinea. Administrativno pomoč je zagotavljala Terje Teppan-Niesen, jezikovno pomoč pa Milosz Aponowicz, Cathryn Lindsay, Michał Machowski, Paulina Pruszko in Charlotta Törneling.

Kazalo

Glosar

Povzetek

Uvod

Naložbe v znanje in spretnosti v Evropski uniji

Podpora v okviru razvoja podeželja za storitve prenosa znanja in svetovanja

Usklajevanje z drugimi vrstami podpore EU za storitve prenosa znanja in svetovanja

Obseg revizije in revizijski pristop

Opažanja

Del I – Postopki za opredeljevanje in izbiranje najuspešnejših storitev prenosa znanja in svetovanja

Države članice so potrebe podeželskih subjektov po spretnostih opredelile tako široko, da bi lahko bile financirane skoraj vse vrste dejavnosti

Države članice ne preverijo vedno usposobljenosti in izkušenosti izvajalcev

Pri izboru dejavnosti in izvajalcev ni zagotovljena poštena in pregledna konkurenca

Komisija je le deloma usmerjala države članice pri ukrepih prenosa znanja in svetovanja

Del II – Postopki, ki jamčijo stroškovno učinkovito in usklajeno izvajanje storitev prenosa znanja in svetovanja

Države članice so dejavnosti usposabljanja odobrile brez učinkovitih preverjanj razumnosti stroškov,…

… obstajajo pa tudi znaki, da so včasih preveč plačale za storitve usposabljanja oziroma svetovanja, ki niso bile dovolj upravičene

Obseg revizije, ki jo je izvedla Komisija, ni zagotovil dovolj informacij o slabostih, ki jih je odkrilo Sodišče

Skladi EU in drugi skladi niso usklajeni pri zagotavljanju učinkovitega izvajanja storitev prenosa znanja in svetovanja

Del III – Postopki za spremljanje in vrednotenje rezultatov dejavnosti prenosa znanja in svetovanja

Izvajalci usposabljanj pri udeležencih pogosto zbirajo neposredne povratne informacije, vendar jih organi držav članic le redko uporabijo za izboljšanje nadaljnjih ukrepov

Obstaja nekaj primerov dobrih praks, ko si države članice prizadevajo zbrati koristne informacije v zvezi z vplivom dejavnosti prenosa znanja in svetovanja

Zbrani podatki kažejo, da združeni rezultati storitev prenosa znanja in svetovanja na ravni EU niso zanesljivi

Zaključki in priporočila

Priloga I | – | Izvajanje ukrepov prenosa znanja in svetovanja v revidiranih državah članicah
Priloga II | – | Kirkpatrickov model štirih ravni

Odgovor Komisije

Glosar

CMEF: skupni okvir spremljanja in vrednotenja za vso EU za razvoj podeželja v programskem obdobju 2007–2013.

CMES: skupni sistem spremljanja in vrednotenja za vso EU za razvoj podeželja v programskem obdobju 2014–2020.

Deljeno upravljanje: metoda izvrševanja proračuna EU, pri kateri so naloge izvrševanja prenesene na države članice.¹ V ta namen države članice imenujejo organe, odgovorne za upravljanje sredstev EU in nadzor nad njimi.

Evropski strukturni in investicijski skladi (skladi ESI ali ESIF): novo ime za pet skladov EU, iz katerih se v programskem obdobju 2014–2020 zagotavlja podpora v okviru kohezijske politike. Med teh pet skladov spadajo: Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR), Evropski socialni sklad (ESS), Kohezijski sklad (KS), Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (EKSRP) in Evropski sklad za pomorstvo in ribištvo.

Javno naročanje: postopek, ki ga morajo izvesti javni organi pri nabavi blaga, gradenj in storitev, katerih cena presega neko mejno vrednost. Cilj je dobiti ekonomsko najugodnejšo ponudbo, in sicer z ustvarjanjem ustrezne konkurence med dobavitelji, ter zagotoviti, da se naročila oddajo pošteno, pregledno in brez diskriminacije. Direktiva 2004/18/ES in Direktiva 2004/17/ES določata pravni okvir za javno naročanje, ki ga morajo izvajati nacionalni organi.

Okvirni sporazum: sporazum med enim ali več javnimi naročniki in enim ali več gospodarskimi subjekti, katerega predmet je določitev pogojev za naročila, ki se bodo oddajala v nekem obdobju, zlasti v zvezi s ceno in, če je smiselno, predvideno količino.²

Organ upravljanja: nacionalni ali regionalni organ, ki ga država članica imenuje za upravljanje programa razvoja podeželja (PRP).

Podeželski subjekti: če ni določeno drugače, se v tem poročilu se kmetje, lastniki gozdov ter druga podeželska podjetja in deležniki omenjajo kot „podeželski subjekti”.

Program razvoja podeželja (PRP): dokument, ki ga za načrtovanje in spremljanje izvajanja politike razvoja podeželja pripravi država članica ali regija, odobri pa Komisija.

Programsko obdobje: večletni okvir za načrtovanje in izvajanje politik EU, npr. politike razvoja podeželja.

SKP: skupna kmetijska politika – sklop zakonodaje in praks, ki jih je Evropska unija sprejela, da bi zagotovila skupno in poenoteno politiko na področju kmetijstva.

Učinek mrtvih izgub: položaj, v katerem bi bila subvencionirana dejavnost ali projekt v celoti ali deloma izvedena brez pomoči v obliki nepovratnih sredstev.

Ukrep: shema pomoči za izvajanje politike. Vsak ukrep ima posebna pravila, ki jih je treba upoštevati pri projektih ali dejavnostih, ki jih je mogoče financirati. Obstajata dve glavni vrsti ukrepov: naložbeni ukrepi in pomoč, vezana na površino.

1Člen 59 Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije, in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (UL L 298, 26. 10. 2012, str. 1).

2Člen 1(5) Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (UL L 134, 30. 4. 2004, str. 114).

Povzetek

I

Dejavnosti prenosa znanja in svetovanja so postale zelo pomembna prioriteta za EU kot celoto in zlasti za razvoj podeželja. Pomen poklicnega izobraževanja in usposabljanja, razvoja spretnosti, vseživljenjskega učenja in prenosa znanja je poudaril tudi Evropski parlament in zaporedni komisarji EU za kmetijstvo, kaže pa se tudi v pravnem okviru EU.

II

Pri reviziji je bilo preverjeno zagotavljanje dejavnosti prenosa znanja in svetovanja, ki so sofinancirane iz proračuna EU za razvoj podeželja (EKSRP) ter lastnih proračunov držav članic za obdobje 2007–2013. Skupno financiranje EU, dodeljeno za omenjene dejavnosti v tem obdobju, znaša 1,3 milijarde EUR. Skupaj s sofinanciranjem bo skupna javna podpora dosegla 2,2 milijarde EUR.

III

Da bi bila sredstva, dodeljena za dejavnosti prenosa znanja in svetovanja, učinkovita in da bi dosegla želeni učinek, jih je treba porabiti glede na ugotovljene potrebe in jih zagotoviti po razumni ceni, izvesti pa jih morajo ustrezno usposobljeni in izkušeni izvajalci. Rezultati morajo biti izmerljivi in ocenjeni, da se dobijo informacije o tem, kaj je bilo dejansko doseženo. Vendar je Sodišče pri reviziji ugotovilo, da zaradi slabosti pri upravljanju dejavnosti s strani držav članic in Komisije to ni bilo uresničeno.

IV

Revizija je pokazala, da izvajanje dejavnosti prenosa znanja in svetovanja ni bilo dovolj dobro glede na pomembnost ukrepov in pričakovanih rezultatov teh dejavnosti. Države članice so se prepogosto zanašale na predloge izvajalcev in katera koli vrsta usposabljanja je štela kot dobra in upravičena do prejemanja javne podpore, čeprav je bila le redko opravljena ustrezna analiza o tem, ali bodo imela usposabljanja resničen učinek.

V

Obstoječi postopki niso vedno zagotavljali poštene in pregledne konkurence, ki bi spodbujala izbiro visokokakovostnih izvajalcev ter dejavnosti prenosa znanja in svetovanja po najboljši ceni.

VI

Stroškovno učinkovito zagotavljanje storitev prenosa znanja in svetovanja je bistveno za zaščito javne blagajne na ravni proračuna EU in nacionalnih proračunov. Sodišče je pri pregledih, ki jih morajo opraviti države članice, ugotovilo slabosti v fazi oddaje vlog in v fazi plačil. Obstajajo dokazi, da so države članice za nekatere storitve plačale preveč in da s tem povezani stroški niso bili dovolj utemeljeni.

VII

Revizija je pokazala tudi, da je veliko podobnih storitev financiranih iz različnih skladov EU (npr. iz ESS in tudi EKSRP). To pomeni tveganje dvojnega financiranja in zahteva podvajanje dragih struktur upravljanja, kar Sodišče ocenjuje kot negospodarno. V programskem obdobju 2014–2020 je dopolnjevanje med skladi EU pomembnejše od prejšnje politike razmejitve, kar pomeni večjo potrebo po usklajevanju, da bi se izognili zgoraj omenjenim tveganjem.

VIII

Ni bilo podrobne ocene o tem, kaj je bilo dejansko doseženo z javnimi sredstvi, poleg tega pa so bili zbrani le precej enostavni kazalniki, kot je število tečajnikov ali število financiranih dni usposabljanja. Sodišče je odkrilo tudi probleme z zanesljivostjo podatkov, ki se zbirajo.

IX

Slabosti, navedene v tem poročilu, se v glavnem nanašajo na upravljanje ukrepov v državah članicah. Vendar pa je bilo ugotovljeno, da glede na pomembnost dejavnosti prenosa znanja in svetovanja tudi vloga Komisije pri vodenju in spremljanju držav članic ni bila ustrezna in jo je treba izboljšati.

X

Na podlagi teh ugotovitev je Sodišče pripravilo vrsto priporočil, katerih cilj je izboljšati razmere za sedanje obdobje programa razvoja podeželja (2014–2020) in zagotoviti večje možnosti za doseganje visoko zastavljenih ciljev za dejavnosti.

XI

Sodišče zlasti priporoča, naj:

οimajo države članice vzpostavljene postopke za analizo potreb podeželskih subjektov po znanju in spretnostih, ki presegajo določitev širokih tem, zlasti v obdobjih razpisov za zbiranje predlogov ali oddajo javnih naročil. Države članice bi morale v okviru ponavljajočih se postopkov zagotoviti, da so ustrezne storitve prenosa znanja in svetovanja opredeljene in izbrane na podlagi take analize, in se izogniti tveganju, da bi postopek postal prilagojen izvajalcem;

οKomisija zagotovi dodatna navodila o tem, kako bi morale države članice izvajati takšne ponavljajoče se analize, ter jih spodbuja, naj analize zasnujejo v specifičnih in ne splošnih okvirih;

οdržave članice zagotovijo, da je podpora za vzpostavljanje novih storitev svetovanja zagotovljena le, če na zadevnem področju primanjkuje ustreznih storitev in če se pojavi potreba po financiranju novega osebja, prostorov in/ali opreme;

οdržave članice izvajalce storitev, ki bodo prejeli javna sredstva, izberejo s poštenimi in preglednimi postopki, ne glede na to, ali uporabijo razpise za zbiranje predlogov ali formalne postopke javnega naročanja. Države članice bi morale zlasti zagotoviti, da njihova merila za izbor oziroma oddajo ne dajejo prednosti določenim izvajalcem ali vrstam izvajalcev;

οKomisija zagotovi dodatna posebna navodila o notranjem izvajanju, sklepanju pogodb s podizvajalci in ocenjevanju storitev, ki jih izvajajo konzorciji. Poleg tega bi morala Komisija ustrezno spremljati postopke držav članic, da bi zagotovila, da je izbira dejavnosti prenosa znanja in svetovanja konkurenčna, poštena in pregledna;

οKomisija in države članice v zvezi z učinkovitim preverjanjem razumnosti stroškov izvajajo priporočila iz posebnega poročila Sodišča o tej temi.³ Države članice bi morale zlasti za dejavnosti prenosa znanja in svetovanja oceniti potrebo po podpornih dejavnosti, ki so na voljo na trgu po razumni ceni. Če je ta potreba upravičena, bi morale države članice zagotoviti, da stroški podprtih dejavnosti niso višji od stroškov podobnih dejavnosti, ponujenih na trgu;

οse Komisija opre na prve ukrepe, ki so bili sprejeti za zagotavljanje dopolnjevanja med skladi EU, na primer posebne medsektorske delovne skupine, da bi opravila temeljito oceno dopolnjevanja med različnimi skladi EU, ki jo države članice predlagajo za programsko obdobje 2014–2020. To ocenjevanje bi moralo zagotoviti usklajen pristop pri podpiranju dejavnosti prenosa znanja, da bi se zmanjšalo tveganje dvojnega financiranja in podvajanje uprave;

οdržave članice vzpostavijo sisteme povratnih informacij, ki bi spremljanje in vrednotenje informacij uporabili za izboljšanje prihodnjih razpisov za zbiranje predlogov ali postopkov javnega naročanja. Ti sistemi bi morali od izvajalcev zahtevati, da ne le predložijo informacije o zadovoljstvu udeležencev s storitvami, temveč tudi preverijo, ali so se udeleženci naučili, kar bi se morali;

οKomisija zagotovi navodila o tem, kako lahko države članice izvajajo takšne ponavljajoče se postopke za pridobivanje povratnih informaciji, in nadzoruje, da bodo postopki v državah članicah vzpostavljeni. Rezultate teh povratnih informacij bi ocenjevalci lahko uporabili tudi, da bi se pri ocenjevanju osredotočili na analize dejavnosti na ravni rezultatov in učinkov;

οKomisija poleg tega nemudoma razširi profil tveganja za ukrepe prenosa znanja in svetovanja ter ustrezno okrepi svoj nadzor in upravljanje, s čimer bi zagotovila boljše jamstvo, da države članice učinkovito izvajajo te storitve.

3Glej Posebno poročilo št. 22/2014 z naslovom „Doseganje gospodarnosti: obvladovanje stroškov projektov za razvoj podeželja, ki jih z nepovratnimi sredstvi financira EU” (http://eca.europa.eu).

Uvod

Naložbe v znanje in spretnosti v Evropski uniji

01

Pomen poklicnega izobraževanja in usposabljanja, razvoja spretnosti, vseživljenjskega učenja in prenosa znanja omenjajo številni politiki. Poudarjen je bil tudi v več dokumentih na visoki ravni, vključno s strategijo Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast.⁴

„Izboljšanje baze znanja našega kmetijskega sektorja je pomemben vidik programov razvoja podeželja”⁵

Phil Hogan (evropski komisar za kmetijstvo in razvoj podeželja)

„Kmetijstvo prihodnosti mora temeljiti na znanju”⁶

Dacian CIOLOȘ (nekdanji evropski komisar za kmetijstvo in razvoj podeželja)

02

Pogodba o delovanju Evropske unije (PDEU) izrecno omenja „učinkovito usklajevanje prizadevanj na področju poklicnega usposabljanja, raziskav in razširjanja znanja na področju kmetijstva” za doseganje ciljev skupne kmetijske politike (SKP).⁷

03

Zakonodaja EU za programsko obdobje 2014–2020⁸ namenja posebno pozornost storitvam prenosa znanja in svetovanja kot osrednjim dejavnostim za doseganje trajnostnega razvoja podeželskih območij. Spodbujanje prenosa znanja in inovacij v kmetijstvu, gozdarstvu in na podeželskih območjih je horizontalna prednostna naloga za razvoj podeželja in velja za pomemben instrument za izboljšanje izvajanja drugih prednostnih nalog in ukrepov na področju razvoja podeželja.

Podpora v okviru razvoja podeželja za storitve prenosa znanja in svetovanja

04

Finančna podpora za storitve prenosa znanja in svetovanja na podeželskih območjih se odobri iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP). V programskem obdobju 2007–2013 je bila ta podpora zagotovljena v okviru naslednjih štirih ukrepov:⁹

οukrep 111 – poklicno usposabljanje in informacijski ukrepi,

οukrep 114 – uporaba svetovalnih storitev,

οukrep 115 – ustanavljanje služb za upravljanje, nadomeščanje in svetovanje,

οukrep 331 – usposabljanje in informiranje.

05

Cilj prvih treh ukrepov je bil povečanje konkurenčnosti kmetov in lastnikov gozdov. Ukrep 331 je bil namenjen drugim podeželskim podjetjem in deležnikom zaradi povečanja njihovih zmožnosti za prispevanje k diverzifikaciji podeželskega gospodarstva ter izboljšanja kakovosti življenja na podeželskih območjih. Ukrepa 111 in 331 sta zajemala tečaje usposabljanja, delavnice, obiske kmetij, coaching itd. in sta obravnavana kot ukrepa prenosa znanja. Ukrepa 114 in 115 sta bila svetovalna ukrepa, katerih namen je bil zagotoviti usmerjanje za posameznike oziroma skupine kmetov in lastnikov gozdov. Posamezne storitve prenosa znanja in svetovanja so bile udeležencem ponujene bodisi brezplačno ali po nižji ceni.

Kmetje, lastniki gozdov ter druga podeželska podjetja in deležniki se v nadaljevanju omenjajo kot podeželski subjekti.

Okvir 1

Primeri storitev prenosa znanja in svetovanja, ki jih financira EKSRP

Usposabljanje kmetic

© ZAMm/ Gerald Lechner

Usposabljanje kmetov

© Evropsko računsko sodišče

Delovna skupina kmetov (terenski obisk)

© BMLFUW/LFI/weinfranz

06

Za ukrepe prenosa znanja in svetovanja v okviru politike razvoja podeželja se uporablja deljeno upravljanje Komisije in držav članic. Programe razvoja podeželja (PRP) predlagajo države članice in odobri Komisija. Države članice nato izberejo projekte, za katere se na podlagi predloženih programov dodelijo sredstva. Slika 1 prikazuje, kako poteka dodeljevanje finančnih sredstev za ustrezne projekte v okviru regulativnega okvira.

Slika 1

Regulativni okvir za dodeljevanje sredstev EKSRP za projekte

Vir: Evropsko računsko sodišče.

07

V obdobju 2007–2013 je bilo približno 1,3 milijarde EUR ali 1,4 % sredstev EKSRP namenjenih za ukrepe prenosa znanja in svetovanja. Do 31. decembra 2013 so države članice porabile približno 744 milijonov EUR ali 57 % načrtovanih sredstev EKSRP. Države članice sofinancirajo vse ukrepe (za podrobnosti glej tabelo 1). Vendar pa, kot je bilo že omenjeno, splošna pomembnost ukrepov prenosa znanja in svetovanja daleč presega njihovo zgolj denarno vrednost.

08

Ni nujno, da države članice izvajajo vse štiri ukrepe prenosa znanja in svetovanja v okviru EKSRP. Analiza podatkov za leto 2012, prejetih od Komisije, je pokazala, da od skupno 88 programov razvoja podeželja ukrep 111 ni bil uporabljen v 19 %, ukrep 114 v 52 %, ukrep 331 v 66 % in ukrep 115 v 74 % teh programov.

09

Za programsko obdobje za razvoj podeželja 2014–2020 so bili štirje ukrepi združeni v dva:

οukrep 01 – dejavnosti prenosa znanja in informiranja,

οukrep 02 – službe za svetovanje, službe za pomoč pri upravljanju kmetij in službe za zagotavljanje nadomeščanja na kmetijah.

10

Načrtovani odhodki EKSRP za ukrep 01 znašajo 1,16 milijarde EUR, za ukrep 02 pa 742 milijonov EUR, torej skupno 1,9 milijarde EUR.¹⁰ Skupaj z nacionalnim sofinanciranjem bi skupna javna poraba lahko presegla 4 milijarde EUR. To pomeni povečanje odhodkov, načrtovanih v prejšnjem programskem obdobju, za približno 46 %.

Tabela 1

Skupni javni odhodki (EKSRP in nacionalno sofinanciranje) in odhodki EKSRP po ukrepih

Ukrep | Opis ukrepa | Načrtovani odhodki za obdobje 2007–2013 | Nastali odhodki med letoma 2007 in 2013
EKSRP (EUR) | Skupni javni odhodki (EUR) | EKSRP (EUR) | Skupni javni odhodki (EUR)
111 | Dejavnosti poklicnega usposabljanja in informiranja | 947 013 157 | 1 599 928 390 | 556 561 212 | 974 023 090
114 | Uporaba svetovalnih storitev | 197 958 811 | 338 640 512 | 98 320 876 | 169 488 261
115 | Ustanavljanje služb za upravljanje, nadomeščanje in svetovanje | 50 307 450 | 76 068 793 | 26 540 966 | 43 419 212
331 | Usposabljanje in informiranje | 115 516 980 | 226 388 227 | 62 498 154 | 122 427 257
Ukrepi prenosa znanja in svetovanja | 1 310 796 398 | 2 241 025 922 | 743 921 208 | 1 309 357 820

Vir: podatki Evropske mreže za razvoj podeželja (posodobljeni februarja 2014).

11

V programskem obdobju 2007–2013 so bili upravičenci udeleženci usposabljanj in prejemniki svetovanj pa tudi izvajalci storitev, kar se je zdaj spremenilo. V obdobju 2014–2020 bodo upravičenci do finančne pomoči v okviru ukrepov 01 in 02 izvajalci storitev, in sicer subjekti, ki zagotavljajo svetovanje ali usposabljanje končnim prejemnikom (podeželskim subjektom).

12

Nekatere države članice so v programskem obdobju 2007–2013 že uporabljale postopke javnega naročanja za izbiro izvajalcev storitev prenosa znanja in svetovanja, čeprav to ni bilo obvezno. V skladu z novo zakonodajo je treba pred sklenitvijo pogodb o storitvah z izvajalci storitev v okviru ukrepa 02 uporabiti predpise o javnem naročanju. V okviru ukrepa 01 javno naročanje za izbiro izvajalcev storitev ni obvezno.

Usklajevanje z drugimi vrstami podpore EU za storitve prenosa znanja in svetovanja

13

Podpora EU za storitve prenosa znanja in svetovanja ni omejena na področje politike razvoja podeželja. Na zelo splošni ravni in ob upoštevanju področja delovanja posameznega sklada projekte usposabljanja podpirata Evropski socialni sklad (ESS) in Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR), katerih cilj je prispevanje k rasti in delovnim mestom. Ti skladi, vključno z EKSRP in dvema drugima skladoma, se imenujejo evropski strukturni in investicijski skladi (skladi ESI). Zakonodajni okvir za obdobje 2014–2020 zahteva boljše usklajevanje med skladi ESI, kot je bilo prej na ravni EU in držav članic. Nov okvir je prikazan na sliki 2.

14

Evropski strukturni in investicijski skladi so sredstvo za izvajanje strategije Evropa 2020. Da bi zagotovili učinkovito podporo, bi se morali skladi ESI osredotočiti na prispevanje k 11 tematskim ciljem.¹¹ V uredbah o posameznih skladih so ti cilji dodatno razčlenjeni v prednostne naložbe.

15

Za to revizijo je pomemben tematski cilj št. 10, ki zajema „vlaganje v izobraževanje, usposabljanje in poklicno usposabljanje za spretnosti ter vseživljenjsko učenje”. Nadaljnje podrobne prednostne naložbe so opredeljene v posebnih uredbah o ESS, ESRR in EKSRP¹² (glej sliko 2).

Slika 2

Pravni okvir za programsko obdobje 2014–2020

Vir: Evropsko računsko sodišče.

4COM(2010) 2020 final z dne 3. marca 2010 z naslovom „Evropa 2020 – Strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast”.

5Evropska komisija – sporočilo za medije: „Zelena luč za dodatnih 18 programov razvoja podeželja”, Bruselj, 13. februarja 2015 (http://europa.eu/rapid/press-release_IP-15-4424_en.htm).

6Izjava o kmetijstvu, ki temelji na znanju, z 12. oktobra 2011 (https://www.youtube.com/watch?v=QqOqVed_atA).

7Člen 41 PDEU.

8Uredba (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 (UL L 347, 20. 12. 2013, str. 487).

9Ukrep 341 (pridobivanje spretnosti in animacija za pripravo in izvedbo lokalne razvojne strategije) in ukrep 431 (vodenje lokalne akcijske skupine, pridobivanje spretnosti, animacija) vključujeta tudi usposabljanje, vendar se nanašata le na skupino LEADER in podobne skupine v okviru ukrepov osi 3 ter sta namenjena pomoči tovrstnim skupinam pri izvajanju njihovih lokalnih strategij, zato nista več obravnavana v okviru te revizije.

10Številke temeljijo na informacijah, ki jih je predložila Evropska komisija. Vključujejo podatke za 56 od 118 odobrenih programov razvoja podeželja in tistih, ki so še v obravnavi. Podatki so torej za zdaj okvirni (10. 7. 2015).

11Kot je določeno v členu 9 Uredbe (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20. 12. 2013, str. 320).

12Prednostne naložbe posameznih skladov so opredeljene v naslednjih dokumentih:
– ESS: člen 3 Uredbe (EU) št. 1303/2013,
– ESRR: člen 5 Uredbe (EU) št. 1301/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o Evropskem skladu za regionalni razvoj in posebnih določbah o cilju naložbe za rast in delovna mesta ter razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1080/2006 (UL L 347, 20. 12. 2013, str. 289),
– EKSRP: člen 5 Uredbe (EU) št. 1305/2013.

Obseg revizije in revizijski pristop

16

Sodišče je opravilo revizijo postopkov za upravljanje in nadzor porabe za ukrepe prenosa znanja in svetovanja v programskem obdobju 2007–2013 (glej tudi odstavek 4), da bi zagotovilo smiselna priporočila v zvezi z novim programskim obdobjem. Države članice jih lahko upoštevajo pri pripravi izvedbenih pravil in postopkov za svoje programe, Komisija pa jih lahko uporabi zlasti za izboljšanje svojega spremljanja sistemov upravljanja in nadzora držav članic.

17

Revizija je bila osredotočena na iskanje odgovora na naslednje vprašanje:

Ali obstajajo sistemi upravljanja in nadzora za uspešno izvajanje ukrepov prenosa znanja in svetovanja za razvoj podeželja?

18

V zvezi s tem poročilo Sodišča odgovarja na naslednja podvprašanja:

οAli obstajajo postopki za določanje in izbiranje najustreznejših storitev prenosa znanja in svetovanja za podeželske subjekte?

οAli obstajajo postopki, ki omogočajo stroškovno učinkovito in usklajeno zagotavljanje storitev prenosa znanja in svetovanja?

οAli obstajajo postopki za spremljanje in vrednotenje rezultatov dejavnosti prenosa znanja in svetovanja?

19

Revizija je zajela programsko obdobje 2007–2013 in, če je bilo mogoče, vzpostavila povezavo z naslednjim programskim obdobjem, v katerem bodo upravičenci v okviru ukrepov le izvajalci usposabljanja in svetovanja končnim prejemnikom (podeželskim subjektom). Revizija se je zato v obdobju 2007–2013 osredotočila na to vrsto upravičencev.

20

Revizija je potekala med julijem 2014 in februarjem 2015. Revizijski dokazi so bili zbrani s pregledi dokumentacije ter revizijskimi obiski organov upravljanja in izvajalcev storitev v petih državah članicah¹³ (v Španiji (Galicija), Avstriji, na Poljskem, Švedskem in v Združenem kraljestvu (Anglija)) ter raziskavo¹⁴. Stanje v zvezi z različnimi ukrepi, ki so bili izvedeni v obiskanih državah članicah, je prikazano v Prilogi I.

21

Odhodki, ki so bili načrtovani in so nastali v zvezi z ukrepi prenosa znanja in svetovanja, so bili v teh državah članicah visoki (glej sliko 3). Sodišče je države članice izbralo na podlagi svojega cilja, da bi zajelo vse štiri ukrepe (glej odstavek 4) in zagotovilo uravnoteženo geografsko porazdelitev. Revizijski obiski in raziskava so zajeli države članice, ki so odgovorne za več kot 65 % odhodkov za ukrepe prenosa znanja in svetovanja.

Slika 3

Obdobje razvoja podeželja 2007–2013: ukrepi prenosa znanja in svetovanja – 20 programov razvoja podeželja z največjimi odhodki decembra 2012

Vir: podatki Evropske mreže za razvoj podeželja.

13Za namene tega poročila lahko izraz „država članica” označuje državo, regijo ali avtonomno skupnost v tej državi.

14Sodišče je izvedlo raziskavo o 19 državah članicah, ki je zajela vzorec 25 programov razvoja podeželja, da bi ugotovilo, zakaj države članice niso v celoti izkoristile vseh razpoložljivih ukrepov.

Opažanja

Del I – Postopki za opredeljevanje in izbiranje najustreznejših storitev prenosa znanja in svetovanja

22

Sodišče je za oceno, ali so bile izbrane najustreznejše dejavnosti prenosa znanja in svetovanja, uporabilo naslednja merila:

οEKSRP se sme uporabljati le za financiranje dejavnosti, ki prispevajo k doseganju specifičnih ciljev držav članic, predvidenih v ukrepih, da se prepreči poljubno financiranje katerega koli usposabljanja ali svetovanja podeželskim subjektom. Predpogoj za to je analiza potreb podeželskih subjektov po znanju in spretnostih, ki je dovolj natančna, da državi članici omogoči usmerjanje pomoči na konkretne dejavnosti;

οEKSRP bi moral financirati le visokokakovostno usposabljanje in svetovanje. Visokokakovostni izvajalci so ključnega pomena, zato bi morali imeti pristojni organi držav članic uvedene ustrezne zahteve in postopke;

οizvajalci in dejavnosti bi morali biti izbrani na podlagi poštene in pregledne konkurence;

οKomisija bi morala odobriti samo tiste programe razvoja podeželja, v katerih so jasno opredeljene potrebe podeželskih subjektov po znanju in spretnostih. Komisija bi morala po potrebi državam članicam zagotoviti smernice, ki bi jim pomagale vzpostaviti boljše postopke za oceno potreb.

Države članice so potrebe podeželskih subjektov po spretnostih opredelile tako široko, da bi lahko bile financirane skoraj vse vrste dejavnosti

23

Za izbor in izvajanje dejavnosti, ki temeljijo na potrebah, morajo države članice analizirati in ugotoviti posamezne želje podeželskih subjektov ter opredeliti objektivne potrebe podeželskega gospodarstva in družbe po znanju in spretnostih, preden začnejo načrtovati in/ali izbirati dejavnosti usposabljanja. Te potrebe se lahko spremenijo v kratko- ali srednjeročnem obdobju. Zato morajo biti postopki analiz in načrtovanja dovolj prožni, da se lahko odzivajo na te spremembe.

24

Sodišče torej od držav članic pričakuje, da bodo potrebe po znanju in spretnostih strateško preučevale skozi daljše časovno obdobje (iz praktičnih razlogov bi to bilo programsko obdobje) in vzpostavile ponavljajoče se postopke za določanje kratkoročnih in srednjeročnih potreb. Omenjene analize bi morale državam članicam zagotoviti dovolj informacij za opredelitev storitev, ki bodo zahtevane v razpisih za zbiranje predlogov oziroma oddajo javnih naročil, kar je prikazano na sliki 4.

Slika 4

Ponavljajoče se analize potreb za izbiro dejavnosti prenosa znanja in svetovanja za razvoj podeželja

Vir: Evropsko računsko sodišče.

25

Sodišče je pregledalo nacionalne strateške načrte in programe razvoja podeželja ter druge strateške dokumente in razpoložljive študije, izvedbena pravila in specifikacije storitev, povezane s posebnimi naročili za tovrstne dejavnosti. Ugotovilo je, da so revidirane države članice potrebe podeželskih subjektov po znanju in spretnostih opredelile in določile zgolj v širšem smislu, ki služi strateškim namenom. Vendar pa nobena od revidiranih držav članic ni opredelila najpomembnejših dejavnosti (torej konkretnih tečajev usposabljanja) na teh področjih. To nakazuje tveganje, da bodo financirane dejavnosti splošne oziroma prilagojene izvajalcem, kot so na primer osnovni računalniški tečaji, ki ne temeljijo na ugotovljenih potrebah (glej okvir 2).

Okvir 2

Primeri širokih opredelitev potreb po znanju in spretnostih, ki niso podrobneje opredeljeni za javno naročanje

Združeno kraljestvo (Anglija)

V Združenem kraljestvu (Anglija) so se postopki za opredelitev potreb podeželskih subjektov po znanju in spretnostih uporabljali na več upravnih ravneh. Vendar pa to ni dalo podrobnih specifikacij za storitve prenosa znanja za javno naročanje, zato so se upravni organi zanašali na podrobne predloge izvajalcev.

Program razvoja podeželja se navadno osredotoča na pomanjkanje spretnosti v kmetijskem, živilskem in gozdarskem sektorju, zato je usposabljanje prednostna naloga za izboljšanje konkurenčnosti in prispevek k boljšemu okolju ter zdravim in uspešnim skupnostim. S podporo skupščine deležnikov je bil razvit širok okvir šestih skupin tečajev, ki so podlaga za vse razpisne postopke upravnih organov. Nato je bila izvedena vrsta manjših razpisov za naročilo dejanskih dejavnosti. Vendar je Sodišče ugotovilo, da so specifikacije storitev za manjše razpise ostale zelo splošne in da so se upravni organi zanašali na izvedbene načrte izvajalcev, ki so bili predloženi skupaj s posameznimi ponudbami.

Avstrija

Podobno je bilo v Avstriji, kjer se je program razvoja podeželja osredotočal na prioritete EU in nizko formalno izobrazbo v primarnem sektorju. Tematska področja posameznih ukrepov so bila opredeljena v ustreznih izvedbenih pravilih,¹⁵ vendar so ostala dokaj široka (npr. izboljšanje učinkovitosti in konkurenčnosti kmetijskih in gozdarskih podjetij). Izvedbena pravila določajo, da je treba na tematski konferenci, na kateri sodelujejo tudi deležniki, ministrstvu za kmetijstvo (BMLFUW) predlagati podrobnejše specifikacije in prioritete, ki jih morajo organi za izdajo dovoljenj upoštevati pri izboru projektov. Organiziranih je bilo deset sestankov, vendar podrobne specifikacije niso bile predložene, zato so bili projekti izbrani le na podlagi širokih tematskih področij, navedenih v izvedbenih pravilih.

26

Revidirane države članice so v proces opredeljevanja prioritet oziroma tematskih področij za storitve prenosa znanja in svetovanja vključile izvajalce storitev in deležnike, in sicer s sodelovanjem na srečanjih in v delovnih skupinah ali z možnostjo predložitve pisnih predlogov. Vključevanje deležnikov in izvajalcev storitev naj bi privedlo do boljšega odzivanja na potrebe ciljnih skupin. Vendar pa bi bili deležniki namesto za odpravljanje dejanskih vrzeli v znanju in spretnostih podeželskih subjektov lahko zainteresirani za promoviranje storitev, ki so splošno priljubljene oziroma že dostopne. Države članice torej lahko upoštevajo zunanja mnenja in predloge, vendar morajo nato sprejeti nepristransko odločitev o tem, ali so dejavnosti, ki jih predlagajo izvajalci storitev, dejansko namenjene resničnim potrebam podeželskih subjektov in so lahko dostopne na trgu po razumni ceni. Sodišče ni našlo dokazov, da je bilo res tako. Zato so se upravni organi zanašali na postopek, ki je dejansko potekal od spodaj navzgor in v okviru katerega so izvajalci sami predlagali tečaje, ki bi morali biti predmet naročanja, namesto da bi se odzvali na jasno opredeljene potrebe, ki jih izrazijo upravni organi.

27

Nezadostna analiza predlogov izvajalcev storitev ne pomeni le tveganja za financiranje nepotrebnih dejavnosti, temveč tudi tveganje za podvajanje dejavnosti usposabljanj, ki so že dostopne na trgu, in plačevanje po cenah, ki so višje od tržnih (glej odstavka 54 in 55). To povzroča nepotrebne javne odhodke in lahko izkrivi obstoječe trge storitev.

28

Drug primer slabega ocenjevanja v zvezi s tem se nanaša na ukrep 115. EKSRP bi moral v okviru ukrepa 115 financirati stroške, ki nastanejo pri vzpostavljanju storitev (kot so stroški osebja, stroški za nove prostore, opremo itd.).¹⁶ Vendar je Sodišče ugotovilo, da je bil ukrep 115 včasih uporabljen za financiranje že obstoječih svetovalnih organov pri vzpostavljanju storitev, ki pravzaprav niso bile nove. Šlo je za vključitev novih področij (ki izhajajo iz novih zahtev uredbe) v svetovanje. Medtem ko so morali v Združenem kraljestvu (Anglija) potencialni izvajalci novih storitev dokazati pomanjkanje ustreznega svetovanja na nekem področju, v Španiji (Galicija) ni bilo tako (glej okvir 3). V drugih revidiranih državah članicah ukrep 115 ni bil uporabljen.

Okvir 3

Španija (Galicija) – Financiranje vzpostavitve „novih” storitev, ki pravzaprav niso bile nove

Španija (Galicija) financira izvajalce za vzpostavitev svetovalnih storitev, ki naj bi bile „nove”, dejansko pa so obstajale še pred izvajanjem programa za razvoj podeželja v obdobju 2007–2013. Sredstva so namenjena svetovanju o temah, ki se štejejo za nove, ne glede na to, ali je bila izkazana potreba oziroma zahteva podeželskih subjektov in/ali obstoječe strukture zadostujejo za vključitev novih tem (torej ali zagotavljanje svetovanja o novih temah zahteva zaposlovanje novega osebja, najemanje dodatnih objektov in/ali nakup nove opreme).

Revidirani izvajalec storitev je ob koncu petletnega programskega obdobja zmanjšal število svojega osebja, torej kaže, da je odvisen od financiranja iz EKSRP pri kritju svojih tekočih stroškov.

Poleg financiranja obstoječih izvajalcev storitev obstaja tudi tveganje prekomernega financiranja stroškov dela izvajalcev. Stroški dela so vključeni v ukrep 115, vendar so financirani tudi v okviru ukrepa 114, ki subvencionira honorarje, ki jih kmetje plačujejo izvajalcem za svetovanje.

29

Revizija je pokazala, da EKSRP kljub nezadostni analizi potreb financira zadevne dejavnosti prenosa znanja in svetovanja. Vendar to ni bila posledica ugotavljanja posebnih potreb in osredotočanja nanje (glej okvir 4).

Okvir 4

Primeri financiranja ustreznih in inovativnih projektov

Švedska – „Generationsskifte”

Izraz „Generationsskifte” (menjava generacij) se nanaša na predajo kmetije starejše generacije mlajši. To je ob upoštevanju trenda staranja prebivalstva, ki se aktivno ukvarja s kmetijstvom (več kot 50 % kmetov na Švedskem in v EU je starih 55 let ali več), vse bolj pomembno.¹⁷ Enodnevno usposabljanje, ki je bilo preučeno na Švedskem, zagotavlja predvsem informacije o gospodarskih in finančnih vprašanjih (zlasti obdavčenju) in civilnopravnih zadevah. Psihološki in čustveni vidiki, ki so tudi pomembni pri predaji družinske kmetije, so sicer upoštevani, vendar pa so podrobneje obravnavani v okviru coachinga, ki je prav tako na voljo.

Švedska – „Grön Arena”

„Grön Arena” je projekt, katerega cilj je podpirati kmetije, ki zagotavljajo storitve, povezane s socialnim varstvom, izobraževanjem, zdravjem in rekreacijo, npr. dejavnosti na kmetijah za starejše osebe in varstvo otrok po šoli, dejavnosti za dobro počutje na podeželju oziroma dejavnosti z živalmi ipd. Projekt služi družbenim potrebam in je možnost za diverzifikacijo dohodkov kmetov. Po opravljenem preskusu v eni regiji je bil projekt razširjen na celotno državo.

Avstrija – Tečaj poslovodenja za ženske na podeželju

Cilj tečaja poslovodenja je bil spodbuditi ženske in jim omogočiti prevzem odgovornih položajev v podeželskih poslovnih in družbenih skupinah, da bi na ta način postale vzornice in spodbudile druge ženske, da postanejo bolj dejavne pri razvoju podeželja. Pomembnost tega tečaja očitno izhaja iz strateških smernic Skupnosti za programsko obdobje 2007–2013¹⁸, ki določa jasne cilje za spodbujanje vstopa žensk na trg dela in za preučitev potreb po usposabljanju žensk (za dodatne informacije o tečaju glej tudi okvir 9).

Države članice ne preverijo vedno usposobljenosti in izkušenosti izvajalcev

30

Za zagotavljanje kakovosti in učinkovitosti ponujenih storitev prenosa znanja in svetovanja bi morali imeti organi, ki zagotavljajo takšne storitve, ustrezno kvalificirane in izkušene delavce, ki se redno usposabljajo, ter ustrezne upravne in tehnične zmogljivosti.

31

Sodišče je v zvezi s svetovalnimi storitvami ugotovilo, da so bili pričakovani standardi¹⁹ doseženi v vseh državah članicah, kar je kmetom in lastnikom gozdov omogočilo, da so lahko izbirali s seznama pooblaščenih izvajalcev. Na Švedskem pa so se zahteve glede usposobljenosti in izkušenj nanašale le na svetovanje o navzkrižni skladnosti in varnosti pri delu, saj so bile druge vrste svetovanja kmetom ponujene v okviru ukrepa 111, pri katerem takšne zahteve ne obstajajo.

32

Ker ustrezni predpisi EU ne obstajajo, Švedska ni opredelila nobene zahteve glede ukrepov prenosa znanja. Druge revidirane države članice so določile merila za upravičenost oziroma oddajo javnega naročila, vendar je revizija kljub nekaterim dobrim praksam pri njih pokazala, da so postopki za oceno usposobljenosti izvajalcev precej neuspešni.

33

Avstrija in Združeno kraljestvo (Anglija) imata na ravni izvajalcev visoke zahteve. V Avstriji so izvajalci storitev prenosa znanja upravičeni do sodelovanja le, če imajo veljaven certifikat kakovosti za ustanove za poklicno usposabljanje odraslih, v Združenem kraljestvu (Anglija) pa morajo zainteresirani izvajalci storitev dokazati svojo finančno, tehnično ali strokovno usposobljenost na prvi stopnji tristopenjskega postopka javnega razpisa. Vendar pa se je pri reviziji v obeh primerih pokazalo, da organi niso sistematično preverjali usposobljenosti in izkušenosti podjetij, ki izvajajo tečaje, in njihovih izvajalcev usposabljanja (glej tudi okvir 5).

Okvir 5

Avstrija: certifikati kakovosti izvajalcev usposabljanj niso bili preverjeni

Avstrijski organi so na svoje kontrolne sezname vključili ustrezne točke, da bi preverili merilo za upravičenost, ki zahteva, da morajo imeti izvajalci storitev prenosa znanja certifikat kakovosti. Vendar je Sodišče ugotovilo, da so organi v štirih od 30 primerov potrdili ustrezno točko na kontrolnem seznamu, čeprav izvajalci niso imeli certifikata kakovosti.

Javni odhodki, nakazani tem štirim izvajalcem, so znašali 3,6 milijona EUR (EKSRP: 1,8 milijona EUR), od tega približno 3,1 milijona EUR (EKSRP: 1,6 milijona EUR) enemu samemu izvajalcu. Ta izvajalec je oktobra 2014 naznanil, da je pridobil certifikat kakovosti, čeprav usposabljanja izvaja že od leta 2007.

34

Podobne težave z nezadostnim preverjanjem kvalifikacij izvajalcev so bile opažene tudi na Poljskem in v Španiji (Galicija). Upravni organi so se zanašali na informacije izvajalcev, ne da bi jih preverili na podlagi dokazil. Ko so organi v Španiji (Galicija) začeli sami izvajati usposabljanja, sta bili usposobljenost in izkušenost njihovih uslužbencev ter njihove tehnične in upravne zmogljivosti samoumevne in jih ni nihče preverjal.

Pri izboru dejavnosti in izvajalcev ni zagotovljena poštena in pregledna konkurenca

35

Konkurenca spodbuja izvajalce, da izboljšajo kakovost svojih storitev, ponudijo ugodne cene in predlagajo storitve, ki se osredotočajo na potrebe, ter tako zagotovijo večjo vrednost za denar evropskih davkoplačevalcev. Osnovni načeli konkurence sta poštenost in preglednost. Poleg tega, kot je že navedeno v odstavku 24, bi morali imeti pristojni organi jasno predstavo o potrebnih storitvah, da bi lahko določili storitve, ki bodo zahtevane v razpisih za zbiranje predlogov oziroma oddajo javnih naročil, ali pa vzpostaviti primerna merila za izbor ustreznih dejavnosti.

36

Revidirane države članice imajo v zvezi z ukrepi prenosa znanja različne načine izbiranja izvajalcev in storitev, vse od popolne odsotnosti konkurenčnih postopkov do notranjega zagotavljanja storitev s strani organa ali povezanih teles, posameznih razpisov za zbiranje predlogov in uporabe postopkov javnega naročanja. Vendar pa je Sodišče ugotovilo, da so bili običajno kljub širokemu obsegu uporabljenih postopkov prenosa znanja največkrat izbrani dolgoletni in dobro uveljavljeni izvajalci storitev, ki so prejeli tudi večino sredstev EKSRP. Sodišče meni, da je bilo to posledica pomanjkanja konkurence in/ali pomanjkanja poštenosti in preglednosti.

37

V naslednjih odstavkih Sodišče predstavlja postopke, na katere je naletelo v različnih revidiranih državah članicah, ter nekatera tveganja in ugotovitve, povezane s temi postopki.

Odsotnost konkurenčne izbire izvajalcev in storitev – Avstrija in Švedska

38

Predlogi za projekte so bili lahko zahtevani ali predloženi kadar koli v programskem obdobju, tj. brez vnaprej določenih obdobij ali rokov. Zaradi tega konkurenčno ocenjevanje ter izbor projektov in izvajalcev nista bila mogoča, izvajalci pa niso bili spodbujeni k predlaganju storitev, ki bi bile prilagojene potrebam in dobro zasnovane, kar pomeni veliko tveganje, da bo velik del finančne podpore porabljen za storitve, ki so bile prilagojene izvajalcem.

39

V času revizije je skupina ustanov za usposabljanje javnih organov v Avstriji prejela 77,3 % finančnih sredstev EKSRP, ki so bila na voljo za ukrep 111, in 54,3 % sredstev za ukrep 331. Te ustanove za usposabljanje imajo konkurenčno prednost pred drugimi izvajalci, saj noben drug izvajalec ni imel priložnosti, da bi se udeležil uradnih srečanj, ki so jih organizirali pristojni organi in na katerih so razpravljali o novih tečajih in izvedbenih pravilih. V poročilu o oceni, ki so ga naročili avstrijski organi, je bilo ugotovljeno, da so zvezne dežele odobrile skoraj izključno tečaje, ki so jih že ponudile omenjene ustanove, s potencialno visokimi učinki mrtvih izgub²⁰.

Notranje zagotavljanje storitev – Španija (Galicija) in Švedska

40

Notranje zagotavljanje storitev je bilo obsežno v Španiji (Galicija) (89 % proračuna za ukrep 111) in na Švedskem (61 % proračuna za ukrep 111 in 35 % za ukrep 331). Zasebni izvajalci niso dobili priložnosti za izvajanje teh projektov, saj so jih odobravali neposredno organi držav članic. Sodišče ni našlo dokumentiranega postopka odločanja, v katerem bi bila določena zgornja finančna meja in/ali upravičena notranja izvedba (npr. obstoj notranjega strokovnega znanja in zmogljivosti oziroma potreb po spretnostih, ki jih trg ne bi mogel pokriti).

41

Na Švedskem so bili notranji projekti obravnavani na enak način kot projekti, ki so jih izvajali zunanji izvajalci usposabljanj, kar pomeni, da je dejavnost odobrila druga organizacijska enota istega organa. Vendar pa projekti niso bili prednostno razvrščeni in Sodišče je ugotovilo, da je bilo več preverjanj opravljenih le formalno (glej odstavek 53).

42

Notranji projekti so bili oddani tudi zunanjim izvajalcem, vendar so bili stroški s tem povezanih upravnih dejavnosti (npr. priprava postopka javnega naročanja, preverjanje prejetih ponudb), ki so sicer del običajnih nalog organov, zaračunani v okviru projekta. Poleg tega so bili pri reviziji odkriti primeri izvajanja notranjih projektov s strani organov, ki so bili znatno dražji od tistih, ki so že na voljo na trgu brez podpore EKSRP (glej odstavek 55).

Razpisi za zbiranje predlogov – Španija (Galicija)

43

V Španiji (Galicija) je bilo le 11 % proračuna za ukrep 111 izvršenega v okviru konkurenčnega izbirnega postopka, tj. letnih razpisov za zbiranje predlogov. Prejeti predlogi so bili ocenjeni na podlagi sistema vrednostnih točk za različna merila, ki je bil posredovan morebitnim izvajalcem. Vendar je revizija pokazala, da ni obstajala objektivna metoda za dodeljevanje teh točk. Zato so nekatere vloge prejele 0 točk (kadar so v vlogi manjkale zahtevane informacije) oziroma največje mogoče število točk (kadar so bila zahtevana polja izpolnjena, tudi če niso vsebovala specifičnih informacij). Izbirni postopek torej ni bil pregleden in ni zagotavljal, da so bili izbrani najboljši izvajalci in storitve.

Javno naročanje – Združeno kraljestvo (Anglija) in Poljska

44

Javno naročanje je konkurenčni izbirni postopek, ki sledi formaliziranim pravilom. Pravilna izvedba postopka daje razumno zagotovilo za poštenost in preglednost ter dobre rezultate pri izbiri izvajalcev in projektov. Vendar je Sodišče odkrilo več zadev, ki vzbujajo skrb.

45

Zadeva, ki se pojavlja v Združenem kraljestvu (Anglija), se nanaša na sklepanje pogodb s podizvajalci. Postopek javnih naročil, ki poteka v več fazah, in velikost sklopov dajeta prednost večjim izvajalcem. Manjši izvajalci so lahko v izvedbeni strukturi udeleženi le kot podizvajalci. Angleški organi od izvajalcev zahtevajo, da predložijo ustrezne informacije, npr. sporazume s podizvajalci, upravljanje naročil in načrtovano komunikacijo, da se zagotovi doseganje želenega rezultata. Po drugi strani pa nimajo neposrednega nadzora nad sklepanjem pogodb s podizvajalci, zato se pri njihovi izbiri in izdajanju računov za opravljene storitve zanašajo na glavnega izvajalca. To je povzročilo prekomerne dobičke, ki so jih organi plačali glavnemu pogodbeniku. Gre za vidik, ki je podrobneje obravnavan v delu 2 tega poročila (glej okvir 8).

46

Na Poljskem je postopek javnega naročanja ogrozil slabo zasnovan sistem oddaje javnih naročil, ki daje uveljavljenim konzorcijem prednost pred novimi izvajalci. Ugotovitve Sodišča kažejo tudi, da ne zadostuje, če organi izvedejo skupno ocenjevanje prijavljenih konzorcijev, temveč je treba oceniti tudi zmogljivosti in vloge posameznih članov (glej okvir 6).

Okvir 6

Sistem oddaje javnih naročil na Poljskem je slabo zasnovan in izveden

Novoustanovljeni izvajalci z manj kot dvema letoma izkušenj ne morejo doseči zahtevanega najnižjega števila točk pri organizacijskih izkušnjah in so že vnaprej izključeni iz finančne podpore, ne glede na kakovost dejavnosti, ki jih ponujajo.

Poleg tega izvedbena uredba na Poljskem omogoča dodeljevanje treh točk za „izmenjavo izkušenj pri organiziranju usposabljanja (…)”, kadar je članica konzorcija, ki pošlje ponudbo, tudi kmetijska organizacija. Sodišče je ugotovilo, da so organi takim konzorcijem dodelili tri točke, čeprav je bila vloga kmetijske organizacije pri zagotavljanju storitve majhna in ni organizacija ni bila udeležena pri plačilu. Analiza več uspešnih ponudb je pokazala, da so omenjene tri točke lahko ključne za uspeh pri razpisu.

Komisija je le deloma usmerjala države članice pri ukrepih prenosa znanja in svetovanja

47

Komisija je programe razvoja podeželja odobrila na začetku programskega obdobja in od držav članic ni zahtevala, naj v svojih programskih dokumentih jasno opredelijo potrebe podeželskih subjektov po znanju in spretnostih ali opišejo svoje izbirne postopke. Poleg tega Komisija v programskem obdobju 2007–2013 ni predložila ustreznih navodil, ki bi državam članicam lahko pomagale uvesti boljše postopke. Kar se tiče novega programskega obdobja, je Komisija pripravila obširnejša navodila o ukrepih, ne da bi podrobno določila, kako ugotoviti potrebe po znanju in spretnostih (npr. s prilagodljivimi postopki analize in načrtovanja). Sodišče na podlagi programskih dokumentov, ki so bili na voljo v času revizije, ni našlo dokazov, da bi države članice izboljšale analizo potreb po znanju in spretnostih (glej odstavke od 23 do 29).

48

Komisija ni izdala smernic za države članice, ki bi skupaj z obstoječimi pravnimi določbami za svetovalne storitve v obdobju 2007–2013 zagotovile, da so izvajalci storitev prenosa znanja in svetovanja zanesljivi, ustrezno usposobljeni in izkušeni ter imajo potrebne upravne in tehnične zmogljivosti. V zvezi s programskim obdobjem 2014–2020 se lahko pričakuje nekatere izboljšave, zlasti ker so bile določbe EU o zmogljivosti in usposobljenosti izvajalcev razširjene, tako da zajemajo storitve prenosa znanja²¹ (glej odstavke od 30 do 34).

49

Komisija se ni vedno zavedala problemov v programskem obdobju 2007–2013, povezanih z obstoječimi postopki za izbiro izvajalcev in storitev in zato od držav članic ni mogla zahtevati, naj izvedejo popravne ukrepe (glej odstavke od 35 do 46).

50

Za programsko obdobje 2014–2020 zakonodaja zahteva, da se postopek za izbiro izvajalcev storitev svetovanja vodi skladno z zakonom o javnem naročanju.²² Zato obstaja tveganje, da bo pri javnem naročanju uspešen le en izvajalec na posameznem geografskem in/ali tematskem področju, kar bi zmanjšalo izbiro za podeželske subjekte. To tveganje se da zmanjšati, saj lahko države članice podpišejo okvirne sporazume z različnimi izvajalci²³, kar podeželskim subjektom omogoča, da izbirajo med več izvajalci storitev.

51

V ustrezni zakonodaji ni izrecnih določb za izbiro izvajalcev in storitev prenosa znanja, vendar lahko države članice izbirajo med različnimi postopki v skladu s svojo nacionalno zakonodajo, vključno z javnim naročanjem in notranjimi postopki.²⁴ Brez dodatnih podrobnejših navodil Komisije problemi, ki jih je Sodišče odkrilo v zvezi s programskim obdobjem 2007–2013, kot so notranje izvajanje brez preglednih postopkov odločanja ali utemeljitve, sklepanje pogodb s podizvajalci, pri katerih se niso uporabili administrativna kontrola in enaki standardi kot pri običajnih naročilih, in postopki oddaje javnih naročil, ki niso transparentni in/ali pošteni, morda ne bodo odpravljeni.

Del II – Postopki, ki jamčijo stroškovno učinkovito in usklajeno zagotavljanje storitev prenosa znanja in svetovanja

Države članice so dejavnosti usposabljanja odobrile brez učinkovitih preverjanj razumnosti stroškov, …

52

Zagotovitev, da so stroški nepovratnih sredstev za razvoj podeželja pod nadzorom, je ključni element dobrega finančnega poslovodenja, ki je zahtevano v finančnih uredbah EU, v skladu s katerimi se od vseh subjektov, ki upravljajo proračun EU, pričakuje, da bodo upoštevali načelo gospodarnosti in torej podprli prave stvari po pravi ceni. To bi bilo treba storiti s predhodnim preverjanjem stroškov, tj. pred odobritvijo nepovratnih sredstev in pred plačilom.

53

Kot je Sodišče poudarilo v svojem posebnem poročilu št. 22/2014,²⁵ organi držav članic ne storijo dovolj, da bi zagotovili, da bodo stroški, povezani z odobritvijo nepovratnih sredstev za razvoj podeželja, razumni. Pri ukrepih prenosa znanja projektne vloge pogosto ne vsebujejo dovolj natančnih podatkov, ki bi omogočali smiselno oceno stroškov, povezanih z načrtovanimi dejavnostmi. Kljub temu so organi v Avstriji in na Švedskem odobrili takšne splošne projektne vloge in v svojih kontrolnih seznamih navedli, da je bila razumnost stroškov preverjena. Drugi primeri, ki ponazarjajo slabosti predhodnih pregledov v državah članicah, so navedeni v okvirju 7.

… obstajajo pa tudi znaki, da so včasih preveč plačale za storitve usposabljanja oziroma svetovanja, ki niso bile ustrezno utemeljene

54

Kot je opisano zgoraj, morajo organi držav članic preverjati, ali nepovratna sredstva, ki jih odobrijo, temeljijo na razumnih stroških. Vendar pa se pogosto zgodi, da se nastali stroški razlikujejo od stroškov, ki so bili odobreni v fazi prijave: tako specifikacije kot cene se lahko spremenijo. Zato morajo imeti organi držav članic pravila in sisteme za odkrivanje bistvenih odstopanj od odobrenih stroškov projekta in pred izplačilom nepovratnih sredstev preveriti, ali so spremenjeni stroški še vedno razumni.

Okvir 7

Primeri, ki ponazarjajo slabosti predhodnih pregledov razumnosti stroškov

Združeno kraljestvo (Anglija)

Organi so v odzivu na razpis za oddajo javnih naročil prejeli ponudbo enega samega izvajalca usposabljanj. Ponudbo so sprejeli brez primerjave cen s preteklimi stroški oziroma drugih referenčnih preverjanj. Sodišče je ugotovilo, da je vsota na udeleženca usposabljanja, ki jo je izvajalec zahteval od organov, med dva- in osemkrat višja od običajne cene, objavljene v zloženki izvajalca.

Španija (Galicija)

Povečanje proračuna za projekt usposabljanja je bilo sprejeto, ne da bi bila zahtevana dokazila za utemeljitev predlaganega povečanja.

Avstrija

Proračun za velik projekt se je dvakrat povečal, zaradi česar je vsota nepovratnih sredstev znašala 2,7 milijona EUR. Organi so povečanje proračuna odobrili z utemeljitvijo, da so predloženi izračuni stroškov temeljili na dejanskih izplačilih za podobne dejavnosti v prejšnjih letih. Vendar pa Sodišče ni našlo nobenih dokazov o ustreznih preverjanjih.

55

Sodišče je v fazi plačil odkrilo več slabosti v postopkih, kar je povzročilo nepravilna plačila, preplačila ali negotovosti glede točnosti plačanega zneska, kot je prikazano spodaj:

οobvezna usposabljanja za kmete, ki so jih zagotovili sami regionalni organi, npr. o ravnanju s fitosanitarnimi proizvodi (za ceno 2 680 EUR) in dobrobiti živali (za ceno 2 030 EUR), so na tem območju na voljo po veliko nižji ceni (150 oziroma 200 EUR) (Španija – Galicija);

οplačila niso bila prilagojena na podlagi dejanske prisotnosti udeležencev usposabljanja, čeprav bi moral biti projekt zaračunan na tej podlagi (Španija – Galicija);

οseznami udeležencev niso bili zanesljivi: bili so bodisi vnaprej podpisani, kazali znake, da jih je spremenil nekdo drug, ki ni bil udeleženec, ali pa jih ni bilo mogoče razumeti zaradi uporabe različnih oznak in kod (Poljska, Španija – Galicija);

οstroški, ki so bili zaračunani organu države članice za tečaje usposabljanja, so bili občutno višji od zneskov, ki so bili dejansko izplačani podizvajalcem (Združeno kraljestvo – Anglija, glej okvir 8);

οpri projektih, ki jih izvajajo sami organi držav članic, ni bilo mogoče vzpostaviti povezave med stroški posamezne dejavnosti usposabljanja in ustreznim zahtevkom za plačilo, ki je bil v razumnem času predložen plačilni agenciji (Švedska);

οvodenje evidence porabljenega časa ni bilo obvezno ali pa so bila pravila za beleženje časa nejasna oziroma niso omogočala, da bi izvajalci ali javni organi pravilno obračunavali dejanski čas, porabljen za usposabljanje (Švedska, Poljska, Španija). Pri javnih organih to pomeni, da obstaja tveganje, da bodo dejavnosti, ki spadajo v običajni obseg dejavnosti organov, zaračunane projektom, ki jih sofinancira Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (glej tudi odstavek 42);

οnekatere svetovalne storitve so bile financirane v celoti (Švedska), kar je v nasprotju s pravnimi določbami, ki omejujejo stopnjo financiranja na 80 %;

οz zunanjimi izvajalci usposabljanja ali govorniki niso vedno sklenjeni jasni sporazumi, njihovi računi pa niso dovolj podrobni, da bi lahko zagotovili pravilnost in razumnost stroškov ter povezavo s projektom (Avstrija in Švedska).

Okvir 8

Pretirano visoki dobički v Združenem kraljestvu (Anglija)

V Združenem kraljestvu (Anglija) so organi države članice kljub uporabi postopka javnega naročanja za več tečajev usposabljanja plačali pretirano visoke cene. Zahtevek za plačilo treh tečajev, ki ga je predložil izvajalec, je pokazal, da so bili stroški 13,8-krat višji od neposrednih stroškov usposabljanja, ki jih je ta izvajalec plačal svojim podizvajalcem. Na pomanjkanje smotrnosti te pogodbe je opozoril tudi inšpektor plačilne agencije (pred revizijo Sodišča), vendar to ni imelo posledic za izvršitev plačila. Zato nameravajo organi Združenega kraljestva vzpostaviti strožjo ureditev za spremljanje načrta izvajanja.

1 Nekateri drugi stroški zajemajo stroške oglaševanja in upravne stroške.

2 V skladu z zahtevkom za plačilo.

Vir: Evropsko računsko sodišče.

Obseg revizije, ki jo je izvedla Komisija, ni zagotovil dovolj informacij o slabostih, ki jih je odkrilo Sodišče

56

Komisija mora z revizijami spremljati sisteme upravljanja in nadzora, ki so vzpostavljeni v državah članicah.²⁶ Storitve prenosa znanja in svetovanja veljajo za izjemno pomembne za nadaljnji razvoj podeželske družbe in njenega gospodarstva, vendar obseg revizije, ki jo je Komisija izvedla za spremljanje upravljanja teh ukrepov, ni zagotovil dovolj ustreznih informacij o postopkih izvajanja in nadzora držav članic in ni odkril ali odpravil nobenih prej poudarjenih slabosti.

57

Komisija v obdobju med letoma 2007 in 2013 ni izvedla nobenih posebnih revizij ukrepov prenosa znanja in svetovanja z utemeljitvijo, da je znesek sredstev financiranja razmeroma nizek. Obsežnejša revizija je leta 2010 zajela ukrep 111. Razkrila je številne slabosti v sistemu upravljanja in nadzora (ključne kontrole) in privedla do finančnega popravka²⁷.

Skladi EU in drugi skladi niso usklajeni pri zagotavljanju učinkovitega izvajanja storitev prenosa znanja in svetovanja

58

Kot je bilo navedeno v odstavku 13, je mogoče storitve prenosa znanja in svetovanja za podeželske subjekte financirati tudi iz drugih virov poleg EKSRP. Sodišče je med revizijskimi obiski in na podlagi raziskave (glej odstavek 20) ugotovilo, da tako financiranje zagotavljajo tudi drugi skladi EU (zlasti Evropski socialni sklad) ter nacionalni in regionalni viri financiranja.

59

Da bi preprečili dvojno financiranje istih dejavnosti iz različnih skladov, morajo države članice vzpostaviti razmejitve med različnimi skladi v svojih PRP²⁸ in izvajati učinkovite postopke upravljanja²⁹.

60

Vendar pa razmejitev med različnimi skladi EU ni bila le odgovornost držav članic. Začeti bi se morala na ravni Komisije z ustreznim usklajevanjem med generalnimi direktorati, odgovornimi za različne sklade. Komisija bi morala oceniti primernost razmejitve in jo odobriti kot del nacionalnih strateških načrtov za razvoj podeželja, izdati navodila in preveriti izvajanje ukrepov v državah članicah.

61

Komisija za programsko obdobje 2007–2013 ni pripravila nobenih navodil za razmejitev ali preprečevanje tveganja dvojnega financiranja in je odobrila programe razvoja podeželja držav članic, ne da bi zahtevala več podrobnosti o obstoječih mehanizmih za preprečevanje dvojnega financiranja. Sodišče je odkrilo več primerov, v katerih so bile podobne dejavnosti financirane iz različnih skladov in je bila razmejitev med skladi nejasna. Očitna slabost takih okoliščin je nevarnost podvojevanja struktur upravljanja. Več kot je nejasnosti pri razmejitvi skupaj z neučinkovitimi postopki upravljanja, večje je tveganje, da bo prišlo do dvojnega financiranja.

62

Sodišče pa je odkrilo, da nekatere države članice uporabljajo dobre prakse za zmanjševanje tveganja dvojnega financiranja, kot so žigosanje računov (Španija (Galicija), Avstrija, Poljska), izjave upravičencev (Španija (Galicija)) ter posvetovanja med pristojnimi organi in obvezni pregledi v fazi oddaje vloge (Švedska).

63

V zvezi z razmejitvami med različnimi skladi EU je Sodišče preverilo nacionalne strateške načrte in programe razvoja podeželja držav članic za programsko obdobje 2007–2013 in ugotovilo naslednje slabost:

οv Španiji (Galicija) lahko ukrepe usposabljanja, ki ne spadajo v običajno izobraževanje na podeželju, podpre Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja, Evropski socialni sklad ali Evropski sklad za regionalni razvoj. Vendar ustrezna razmejitvena merila niso določena. Odkriti so bili primeri tečajev IT na podeželju in tečajev o zadružnem podjetništvu na podeželju, ki so bili financirani iz EKSRP (v okviru ukrepa 111), ESRR ali ESS;

οv Združenem kraljestvu (Anglija) so bili tečaji o vodenju in upravljanju, IT in pisarniških spretnostih, ki se financirajo iz ESS, na voljo vsem podjetjem, vključno s podeželskimi, čeprav se zdi, da so bila ta glede na razmejitvena merila izključena;

οna Poljskem so bile podobne dejavnosti usposabljanja financirane v okviru operativnega programa razvoja človeških virov ESS in ukrepa 111;

οv Belgiji (Valonija) so bile podobne dejavnosti lahko financirane v okviru ukrepa 331 in ESS. Ta ukrep se je začel s financiranjem razvoja podeželja, pozneje pa je bil opuščen. Belgijski organi so pojasnili, da imajo izvajalci usposabljanj raje financiranje v okviru ESS, saj so pravila o povračilu stroškov ESS po njihovem mnenju manj stroga kot pravila EKSRP.

64

V Španiji (Galicija) je revizija pokazala, da je bil sistem podvržen tveganju dvojnega financiranja v okviru ukrepa 115 in ESS in da so bili stroški dela za novozaposlene kriti iz obeh skladov. Odkrit je bil primer, ko je bil izvajalec storitev hkrati upravičenec do financiranja iz ESS (122 400 EUR) v zvezi z ustvarjanjem delovnih mest in ukrepa 115 (124 700 EUR).

65

Ustrezne uredbe v novem programskem obdobju 2014–2020 poudarjajo pomen večje usklajenosti med skladi EU. Novi pristop namenja večjo pozornost dopolnjevanju kot razmejitvi, vendar Komisija ni zagotovila operativnih navodil. Sodišče je analiziralo sporazume o partnerstvu in za več držav članic ni jasno, kako bodo v novem obdobju odpravljene slabosti pri usklajevanju, do katerih je prišlo v programskem obdobju 2007–2013.

Del III – Postopki za spremljanje in vrednotenje rezultatov dejavnosti prenosa znanja in svetovanja

66

Ključni element pri zagotavljanju dobre porabe proračunskih sredstev EU je spremljanje in vrednotenje.³⁰ Kot je prikazano na sliki 4 in v odstavku 1, lahko spremljanje in ocenjevanje zagotovita podatke za kratkoročne analize in specifikacije programa v 7-letnem programskem obdobju in pri snovanju dolgoročnih programov za prihodnost.

67

Ker model, ki bi ga za to uporabila Komisija, ni na voljo, se Sodišče pri vrednotenju programov usposabljanja sklicuje na priznani Kirkpatrickov model štirih ravni. Načela tega modela se lahko uporabljajo za vse programe usposabljanja (glej Prilogo II). Kirkpatrickove štiri ravni so zasnovane kot zaporedje načinov ocenjevanja programov usposabljanja. Pri prehodu z ene ravni na naslednjo postane proces težji in bolj zamuden, vendar vsaka naslednja raven prinaša koristnejše informacije.³¹

68

Informacije, pridobljene na ravneh 1 in 2 (reakcija in učenje), so predvsem pomoč pri odkrivanju težav, povezanih s kakovostjo zagotovljene storitve, obsegom dejavnosti itd. Te informacije lahko služijo kot vhodni podatek za natančnejšo opredelitev specifikacij nadaljnjih ukrepov ali za izboljšanje izbora izvajalcev v poznejših javnih razpisih za zbiranje predlogov oziroma oddajo javnih naročil. Ravni 3 in 4 (vedenje in rezultati) se lahko uporabita za oceno vplivov in posledic ukrepov in služita strateškim namenom, kot so ponovna ocena potreb, opredelitev novih potreb itd.

Izvajalci usposabljanj pri udeležencih pogosto zbirajo neposredne povratne informacije, vendar jih organi držav članic le redko uporabijo za izboljšanje nadaljnjih ukrepov

69

Sodišče je ugotovilo, da za ukrepe prenosa znanja v okviru EKSRP večina držav članic zbira takojšnje povratne informacije od udeležencev usposabljanja, vendar pa jih ne uporabijo v obsegu, ki omogoča oceno kakovosti usposabljanja ali prilagajanje tečajev. Le nekatere države članice spremljajo podatke o samem učenju (raven 2).

70

V večini revidiranih držav članic udeleženci usposabljanj izpolnijo obrazce za povratne informacije (ki se imenujejo tudi „seznami sreče” ali „seznami zadovoljstva”) takoj po končanem usposabljanju. To se večinoma izvaja na pobudo izvajalca storitev, nekateri organi držav članic pa so oblikovali smernice ali standardizirane obrazce za povratne informacije (glej tudi okvir 9).

71

Vendar pa v mnogih primerih organi držav članic zbranih podatkov ne uporabijo v celoti. Na Poljskem so upravnim organom v končnem poročilu v fazi plačila posredovani zbirni rezultati zgolj enega vprašanja o kakovosti. V Avstriji upravnim organom niso posredovani niti obrazci za povratne informacije niti njihova analiza. V Španiji (Galicija) koordinatorji projektov za izobraževalne dejavnosti, ki se upravljajo prek neposrednega posredovanja, osrednjim službam upravnih organov ne pošiljajo izpolnjenih obrazcev.

Okvir 9

Primeri dobre prakse pri zbiranju informacij za vrednotenje projekta

Poljski organi izvajalcem storitev zagotavljajo standardizirane obrazce za povratne informacije, ki vsebujejo 11 vprašanj o kakovosti.

Organi v Združenem kraljestvu (Anglija) izvajalcem omogočajo, da uporabljajo lastne obrazce za vrednotenje, vendar s smernicami zagotavljajo, da obrazci ustrezajo minimalnim zahtevam. Udeleženci usposabljanj lahko izbirajo med tremi ali več možnimi odgovori (npr. zelo zadovoljen, zadovoljen, nezadovoljen), ki se nanašajo na šest različnih vidikov: hitrost izvajanja in vsebina tečaja, gradivo, prostor in oprema, raven predavateljeve podpore, splošna kakovost in ustreznost spretnosti. Udeleženci morajo prav tako potrditi ustreznost spretnosti in verjetnost, da jih bodo uporabili v praksi. Na voljo je tudi nekaj prostora za pripombe in predloge za izboljšanje.

V Združenem kraljestvu (Anglija) pristojni organi izvajajo tudi telefonske raziskave naključno izbranih tečajnikov. Prvotni cilj telefonske raziskave je preverjanje prisotnosti, hkrati pa je to tudi uporaben mehanizem za pridobivanje povratnih informacij.

Sodišče je v Avstriji odkrilo dober primer, pri katerem je bilo ocenjevanje vključeno v koncept inovativnega tečaja poslovodenja za ženske, ki so dejavne v razvoju podeželja. Tečaj je vključeval oceno kakovostnih elementov posameznega modula, kot so vzdušje med učenjem, vsebina in praktični pomen tečajev ter kakovost predavateljev in učnih dokumentov. Predavatelji so morali opraviti samoocenjevanje, ki se je primerjalo z oceno udeležencev, nato pa je sledila razprava o povratnih informacijah med izvajalcem in avstrijskimi organi. Udeleženci so morali predložiti tudi dokument o preverjanju znanja, ki so ga pripravljali skozi celotno usposabljanje, izvajalec pa načrtuje izvedbo raziskave po 1–2 letih, s katero bo preveril, ali udeleženci še vedno uporabljajo pridobljena znanja in spretnosti. Razgovori z udeleženci, ki potrjujejo pozitivne rezultate ocenjevanja, so na voljo tudi na spletu.

72

Večina organov držav članic, ki so bili obiskani med revizijo, ne spremlja, v kolikšni meri udeleženci dejansko pridobijo predvideno znanje, spretnosti in naravnanost na podlagi njihovega sodelovanja pri izobraževanju (enakovredno Kirkpatrickovi ravni 2 (učenje)). V Španiji, na primer, organi niso preverili, koliko udeležencev usposabljanja je pozneje dejansko opravljalo izpit, za katerega je bil ponujen pripravljalni tečaj. V Združenem kraljestvu (Anglija) organi ne spremljajo stopnje uspešnega opravljanja tečajev za pridobivanje certifikatov in Sodišče je odkrilo primere, ko celo glavni izvajalec ni poznal stopnje uspešnega opravljanja tečajev, ki jih je organiziral njegov podizvajalec. Na Poljskem ni preskusov ali razgovorov pred usposabljanjem in po njem, s katerimi bi se ocenjevalo, kaj se je tečajnik naučil. Udeleženci ob koncu usposabljanja prejmejo certifikat, ki potrjuje le njihovo udeležbo, ne pa tudi uspešno opravljenega preizkusa.

73

Nasprotno pa morajo v Avstriji udeleženci tečajev za pridobitev certifikata opraviti izpit. Izvajalci morajo tečaje spremljati in ocenjevati v skladu z določenimi merili in povzetek rezultatov predložiti nacionalnim kmetijskim zbornicam. Po posredovanih podatkih je letno podeljenih več kot 850 certifikatov, kar pomeni, da je stopnja uspešnosti približno 95 %.

Obstaja nekaj primerov dobrih praks, ko si države članice prizadevajo zbrati koristne informacije v zvezi z vplivom dejavnosti prenosa znanja in svetovanja

74

Kot je navedeno v prejšnjem razdelku, države članice ne izkoriščajo v celoti možnosti za vrednotenje projekta. Nekatere države članice so naročile raziskave ali ocenjevalne študije na ravni programov usposabljanja zaradi pridobivanja informacij o vedenjskih spremembah (Kirkpatrickova raven 3) in učinkov (Kirkpatrickova raven 4). Na začetku teh študij je treba zbrati osnovne podatke za vrednotenje, včasih dolgo po zaključku tečajev, zaradi česar je oblikovanje smiselnih ugotovitev še dodatno oteženo in zahteva veliko časa.

75

Na Švedskem redne raziskave po pošti, ki jih izvaja švedski statistični urad, zagotovijo povratne informacije za vse štiri ravni vrednotenja. Zadnja raziskava je bila izvedena spomladi leta 2010 in je vključevala 8000 oseb, ki so sodelovale pri dejavnostih prenosa znanja oziroma svetovanja za razvoj podeželja. Podobni študiji sta bili izvedeni v letih 1999 in 2006, nova raziskava pa je načrtovana za leto 2015.³²

76

Avstrijski organi so naročili posebno vrednotenje ukrepov 111 in 331. Avtorji študije so uporabili naslednje štiri metode: analizo nacionalnih in mednarodnih študij, poročil in drugih dokumentov; spletno raziskavo med podeželskimi subjekti (udeleženci in neudeleženci ukrepov usposabljanja), izvajalci usposabljanj in uradniki; dvostranske razgovore, ki trajajo 1–2 uri, in „kavarne za vrednotenje”. Avtorji zagotavljajo veliko podrobnih informacij, npr. o predvidenih koristih ukrepov usposabljanja na splošno in različnih vrst dejavnosti ali o ovirah za sodelovanje. Istočasno pa tudi opozarjajo na slabosti v avstrijskem sistemu in predlagajo uvedbo konkurenčne izbire projektov z uporabo posebnih kazalnikov uspešnosti za posamezen projekt.³³

77

Podatki, zbrani z zunanjimi študijami v Združenem kraljestvu (Anglija) in na Švedskem, omogočajo tudi sprejemanje sklepov o koristih usposabljanja in svetovanja (glej okvir 10).

Okvir 10

Primeri študij o vplivu prenosa znanja in svetovanja, ki je financiran v okviru razvoja podeželja

Združeno kraljestvo (Anglija)

Leta 2013 je raziskovalni inštitut za podeželje in skupnosti (univerza Gloucestershire) pripravil poročilo³⁴, v katerem je želel oceniti socialni donos naložb 1. in 3. osi programa razvoja podeželja v Angliji z uporabo štirih področjih analize.

V zaključku poročila je med drugim navedeno, da ugotovljene koristi (npr. izboljšana trajnost kmetij, vključevanje živinorejskega sektorja v povezavi z zdravjem in spretnostmi na področju živali, izboljšanje praks za upravljanje tal in zemljišč ter razvoj lokalnih zmogljivosti za dodano vrednost v okviru osi 1) odražajo stopnje vlaganja v usposabljanje in svetovanje.

Švedska

Študija o spremljanju pesticidov na majhni kmetijski površini na južnem Švedskem (ob reki Vemmenhög), ki se je začela izvajati leta 1990, kaže, da se je prisotnost ostankov pesticidov v vodotokih znižala za 90 %, čeprav se količina kemikalij, uporabljenih za zaščito rastlin, skoraj ni spremenila. Analiza kaže, da je to zlasti rezultat večje ozaveščenosti kmetov o varni uporabi pesticidov, ki je posledica uvedbe svetovalnih storitev na tem področju leta 1994.

78

Na Švedskem pobuda z naslovom Greppa Näringen (osredotočanje na hranilne snovi)³⁵ zagotavlja brezplačno okoljsko svetovanje za kmetije, večje od 50 hektarov in/ali z več kot 25 živalskimi enotami. Sredstva se pridobijo iz EKSRP in s ponovnim vlaganjem okoljskih davkov. Pobuda med drugim ponuja tečaje za kmete in svetovalce ter zagotavlja orodja za izračun bilance hranil. Vrednotenje kmetijskega svetovanja je vključeno v obiske za spremljanje in četrtletne raziskave. Zadovoljstvo kmetov s svetovalnimi obiski je precej visoko in, kar je še pomembnejši pokazatelj uspeha, zmanjšali so se presežki dušika in fosforja ter amonijakovih emisij na posamezno kmetijo.

Zbrani podatki kažejo, da združeni rezultati storitev prenosa znanja in svetovanja na ravni EU niso zanesljivi

79

V prejšnjih razdelkih sta spremljanje in vrednotenje večinoma obravnavana kot orodji za izboljšanje specifikacij in izvajanja storitev prenosa znanja in svetovanja na ravni držav članic. Na ravni EU je bil z uredbo za razvoj podeželja uveden skupni okvir spremljanja in vrednotenja (CMEF) za obdobje 2007–13.³⁶ To je bil nov sistem, uveden leta 2007, s skupnimi kazalniki, ki naj bi napredek pri ciljih za razvoj podeželja prikazali tako, da bi bilo mogoče primerjati posamezne programe razvoja podeželja ter združevati podatke. Uredba Komisije³⁷ določa podrobnejše zahteve in seznam skupnih temeljnih kazalnikov ter kazalnikov izložkov, rezultatov in vpliva. Ker skupni kazalniki ne morejo v celoti zajeti vseh učinkov posameznih programov razvoja podeželja, so lahko države članice določile še omejeno število dodatnih kazalnikov. Vendar pa nobena od revidiranih držav članic ni opredelila dodatnih kazalnikov za ukrepe prenosa znanja in svetovanja.

80

Revizija Sodišča je potrdila resne slabosti pri razpoložljivosti in kakovosti informacij o spremljanju in vrednotenju v zvezi s porabo za razvoj podeželja, kot je poudarjeno v posebnem poročilu št. 12/2013³⁸.

81

V okviru te revizije je Sodišče ugotovilo naslednje slabosti:

οuporabljena metoda izračuna na Poljskem ni bila v skladu s smernicami CMEF, kar je privedlo do velikih razlik v zvezi s številom dejanskih delovnih dni usposabljanja;³⁹

οZdruženo kraljestvo (Anglija) in Španija (Galicija) nista mogli v celoti zagotoviti zahtevanih podatkov, Avstrija pa je projekte pripisala napačnim vrstam CMEF (zato sta število udeležencev in število dni usposabljanja za različne vrste dejavnosti nezanesljivi).

82

Pozitiven primer pa je Švedska, kjer morajo izvajalci storitev in organi na spletu evidentirati udeležence posameznih dejavnosti usposabljanj ali svetovanja v skupni podatkovni zbirki. Finančni podatki in informacije o upravnem preverjanju projektov se beležijo v drugo podatkovno zbirko. Za sporočanje podatkov o spremljanju Komisiji morata biti podatkovni zbirki povezani s številko projekta. Vendar pa zaradi ločevanja v dve podatkovni zbirki ni mogoče zagotoviti finančnih informacij na ravni posameznih dejavnosti usposabljanja ali svetovanja, npr. stroškov na udeleženca in/ali na dan usposabljanja. Poleg tega so povezave med podatkovnima zbirkama problematične in Sodišče je odkrilo probleme pri zanesljivosti podatkov.

83

Hkrati je analiza zbranih podatkov, ki jih posreduje Komisija, očitno zavajajoča za več držav članic (glej okvir 11).

84

Komisija usklajuje CMEF, saj uslužbenci Komisije pregledajo letna poročila o napredku in združijo podatke o spremljanju. Kot opazovalci lahko sodelujejo v nadzornih odborih držav članic in se vsako leto sestanejo z organi upravljanja, da za vsak program razvoja podeželja preučijo glavne rezultate preteklega leta. Komisija mora pripraviti tudi več poročil o izvajanju in dosežkih politike razvoja podeželja.

85

Vendar pa se Komisija ne zaveda vedno nepravilnosti in problemov pri zbiranju podatkov v državah članicah, zato je objavila zbrane podatke, ne da bi zagotovila njihovo doslednost. Zaradi pomanjkanja zanesljivih podatkov Komisija torej ne more presoditi, ali so sredstva EKSRP za ukrepe prenosa znanja in svetovanja dobro porabljena in dosegajo zastavljene cilje ukrepov.

Okvir 11

Primeri nenatančnih podatkov kazalnika CMEF

Ukrep 111

Sodišče je ugotovilo, da CMEF navaja nerealno visoke številke na Danskem. Izhodni podatki na primer kažejo 7 770 EUR odhodkov EKSRP na udeleženca usposabljanja in 123 708 EUR na dan usposabljanja v obdobju 2007–2011. Podatki za obdobje 2007–2012 še vedno kažejo primerljive vrednosti.

Podobno so izhodni podatki za Francijo (Martinik, Guadeloupe in Reunion) za obdobje 2007–2012 prikazali nerealno visoke vrednosti odhodkov EKSRP na dan usposabljanja oziroma na udeleženca (npr. 382 333 EUR/dan usposabljanja v Martiniku ali 31 498 EUR/udeleženca v Guadeloupu), ker so bili denarni zneski vneseni za celoten ukrep, dnevi usposabljanja oziroma udeleženci pa so bili vneseni za podukrep.

Ukrep 115

Izhodni podatki kažejo, da ukrep 115 podpira 373 novih svetovalnih storitev v Španiji (tj. več kot 50 % vseh novih svetovalnih storitev, podprtih v EU). Vendar se je izkazalo, da so bila vsa letna plačila istim izvajalcem storitev upoštevana kot nove storitve, zato znesek ne ustreza dejanskemu številu novih svetovalnih storitev, vzpostavljenih s podporo ukrepa, ki je precej nižje.

86

Zakonodaja določa nov skupni sistem spremljanja in vrednotenja (CMES) na področju razvoja podeželja v obdobju 2014–2020.⁴⁰ Glede na prejšnji okvir vključuje več sprememb, med drugim zbiranje manj podatkov in vmesna vrednotenja v skladu s potrebami držav članic. Nova kazalnika učinkov sta:

οukrep 01: število podprtih dejavnosti, število opravljenih dni usposabljanja, število udeležencev usposabljanja;

οukrep 02: število podprtih dejavnosti, število upravičencev svetovanja, število usposobljenih svetovalcev.⁴¹

87

Poročanje v okviru ukrepa 01 bo izvedeno glede na vrsto dejavnosti, kar naj bi preprečilo, da bi se o dejavnostih z majhnim številom udeležencev in dogodkih z velikim številom udeležencev poročalo v okviru istega kazalnika. V zvezi z ukrepi prenosa znanja in svetovanja se skupno vprašanje za vrednotenje glasi: Koliko je ukrepanje v okviru programa razvoja podeželja podprlo vseživljenjsko učenje in poklicno usposabljanje v kmetijskem in gozdarskem sektorju?⁴²

88

Seveda pa Sodišče v času revizije ni moglo oceniti, v kolikšni meri bo novi CMES odpravil zgoraj omenjene slabosti. Vseeno pa ocenjevanje uspešnosti ukrepov samo na podlagi števila udeležencev ali števila izvedenih dni usposabljanja oziroma na podlagi širšega vprašanja za vrednotenje ne zagotavlja natančnih povratnih informacij o uspešnosti ali neuspešnosti ukrepom dodeljenih sredstev.

15Posebna uredba zveznega ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo, okolje in upravljanje voda o izvajanju ukrepov v okviru avstrijskega programa razvoja podeželja 2007–2013 z naslovom Sonderrichtlinie des Bundesministers für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft zur Umsetzung von Maßnahmen im Rahmen des Österreichischen Programms für die Entwicklung des ländlichen Raums 2007 – 2013 „Sonstige Maßnahmen”.

16Člen 25 Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 z dne 20. septembra 2005 o podpori za razvoj podeželja Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) (UL L 277, 21. 10. 2005, str. 1): „podpora […] se dodeli za kritje stroškov, nastalih pri ustanovitvi služb za pomoč pri upravljanju kmetij, nadomeščanje na kmetijah, kmetijsko in gozdarsko svetovanje ter se postopno zmanjšuje v obdobju največ 5 let po ustanovitvi”.

17Evropska komisija (2015): Predstavitvene preglednice po državah članicah (Švedska, str. 13 in Evropska unija, str. 17) (http://ec.europa.eu/agriculture/statistics/factsheets/index_en.htm).

18Sklep Sveta 2006/144/ES z dne 20. februarja 2006 o strateških smernicah Skupnosti za razvoj podeželja (programsko obdobje 2007–2013) (UL L 55, 25. 2. 2006, str. 20).

19Glej člen 15(2) Uredbe Komisije (ES) št. 1974/2006 z dne 15. decembra 2006 o podrobnih pravilih glede uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 o podpori za razvoj podeželja iz EKSRP (UL L 368, 23. 12. 2006, str. 15):
„2. Oblasti in organi, izbrani za nudenje svetovalnih storitev kmetom, morajo imeti na voljo ustrezne vire v obliki usposobljenega osebja, upravnih in tehničnih zmogljivosti ter izkušenj s svetovanjem in zanesljivosti glede na zahteve, pogoje in standarde iz točk (a) in (b) drugega pododstavka člena 24(1) Uredbe (ES) št. 1698/2005.”

20Mandl, C. in Kuttner, T., Bildungsevaluierung ländliche Entwicklung LE 07–13 – Endbericht, Dunaj, 2013, str. 107.
Učinek mrtvih izgub: položaj, v katerem bi bila subvencionirana dejavnost ali projekt v celoti ali deloma izvedena brez pomoči v obliki nepovratnih sredstev.

21Člena 14(3) in 15(3) Uredbe (EU) št. 1305/2013.

22Člen 15(3) Uredbe (EU) št. 1305/2013.

23V skladu s členom 32 Direktive 2004/18/ES.

24Dokument o ukrepih Knowledge transfer and information actions, različica iz oktobra 2014.

25Glej Posebno poročilo št. 22/2014 z naslovom „Doseganje gospodarnosti: obvladovanje stroškov projektov za razvoj podeželja, ki jih z nepovratnimi sredstvi financira EU” (http://eca.europa.eu).

26Člen 59(2) Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012.

27Komisija lahko izvede finančne popravke, kadar so odhodki, transakcije ali prakse nepravilni in jih države članice ne popravijo. Finančni popravki se lahko izvedejo tudi, kadar obstaja resna slabost v sistemu upravljanja in nadzora, ki ogroža že plačani prispevek EU za program, ali kadar država članica ni preverila nepravilnosti in izvedla zahtevanih popravkov.

28Člen 60 Uredbe (ES) št. 1698/2005.

29Člen 24(5) Uredbe Komisije (ES) št. 65/2011 z dne 27. januarja 2011 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 glede izvajanja kontrolnih postopkov in navzkrižne skladnosti v zvezi z ukrepi podpore za razvoj podeželja (UL L 25, 28. 1. 2011, str. 8).

30Spremljanje je redno preučevanje odhodkov, izložkov in rezultatov, ki zagotavlja ažurne informacije o tem, ali programi napredujejo po načrtih. Vrednotenje je periodično zbiranje in analiza dokazov, vključno z informacijami, pridobljenimi za spremljanje, zaradi oblikovanja zaključkov o uspešnosti in učinkovitosti programa ali politike.

31Kirkpatrick, Donald L. in Kirkpatrick, James D., 2006, Evaluating Training Programs: The Four Levels, 3. izdaja, str. 21.

32Jordbruksverket, Kompetensutveckling inom landsbygdsprogrammet – Rapport från en statistisk undersökning genomförd, Rapport 2010:30.
Jordbruksverket, Analys av kompetensutvecklingen inom landsbygdsprogrammet – Fördjupning av rapport 2010:30, Rapport 2011:39.

33Mandl, C. in Kuttner, T., Bildungsevaluierung Ländliche Entwicklung LE 07-13 – Endbericht, Dunaj, 2013.

34Ocena socialnega donosa naložb 1. in 3. osi programa razvoja podeželja za Anglijo z naslovom An assessment of the Social Return on Investment of Axes 1 and 3 of the Rural Development Programme for England. Končno poročilo, ki ga je pripravil raziskovalni inštitut za podeželje in skupnosti v imenu ministrstva za okolje, prehrano in podeželje, 1. november 2013.

35http://www.greppa.nu

36Člen 80 Uredbe (ES) št. 1698/2005.

37Uredba (ES) št. 1974/2006. Celoten seznam skupnih kazalnikov je naveden v Prilogi VIII.

38Posebno poročilo št. 12/2013 z naslovom „Ali lahko Komisija in države članice dokažejo, da so bila proračunska sredstva EU, dodeljena za politiko razvoja podeželja, dobro porabljena?” (http://www.eca.europa.eu).

39V skladu s smernicami CMEF se kazalnik „število dni usposabljanja” izračuna tako, da se vsoto števila ur usposabljanja vseh kandidatov deli z osem (število ur). Poljski organi pa so v svojih statističnih podatkih CMEF za leto 2013 navedli le število opravljenih dni usposabljanja.

40Členi od 14 do 16 Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 808/2014 z dne 17. julija 2014 o določitvi pravil za uporabo Uredbe (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) (UL L 227, 31. 7. 2014, str. 18).

41Kazalniki učinka 11–14: glej Prilogo IV k Izvedbeni uredbi Komisije (EU) št. 808/2014.

42Priloga V k Izvedbeni uredbi Komisije (EU) št. 808/2014.

Zaključki in priporočila

89

Dejavnosti prenosa znanja in svetovanja so postale zelo pomembna prioriteta za razvoj podeželja. Pomen poklicnega izobraževanja in usposabljanja, razvoja spretnosti, vseživljenjskega učenja in prenosa znanja je poudaril tudi Evropski parlament in komisarji EU za kmetijstvo ter se odraža v pravnem okviru EU.

90

Revizija Sodišča je postavila naslednje vprašanje:

Ali obstajajo sistemi upravljanja in nadzora za uspešno izvajanje ukrepov prenosa znanja in svetovanja za razvoj podeželja?

91

Da bi bila sredstva, ki se dodelijo za ukrepe usposabljanja in prenosa znanja, učinkovita in bi dosegla želeni učinek, morajo biti porabljena kot odziv na ugotovljene potrebe po znanju in spretnostih, ki se lahko med programskim obdobjem spremenijo. Dejavnosti, izbrane za obravnavanje teh potreb, morajo izvajati ustrezno usposobljeni in izkušeni izvajalci na stroškovno učinkovit način, pri čemer morajo biti rezultati izmerljivi in ocenjeni, da se zagotovijo informacije o tem, kaj je bilo dejansko doseženo. Vendar je Sodišče pri reviziji ugotovilo, da zaradi slabosti v sistemih upravljanja in nadzora držav članic in pri nadzoru Komisije nad ukrepi to ni bilo tako.

92

Na splošno upravljanje in nadzor dejavnosti prenosa znanja in svetovanja nista bila ustrezna glede na pomembnost ukrepov in pričakovani rezultat teh dejavnosti. Prepogosto je bila vsaka vrsta usposabljanja označena kot dobra in primerna za prejemanje javne podpore, čeprav se je le redko zgodilo, da so bile opravljene ustrezne analize in so bile dejavnosti usposabljanja namenjene področjem, na katera so resnično lahko vplivale. Slabosti, navedene v tem poročilu, se v glavnem nanašajo na upravljanje ukrepov v državah članicah. Vendar pa se ne sme podcenjevati vloge Komisije pri vodenju in spremljanju držav članic.

93

Sodišče je ugotovilo, da so bili postopki držav članic za določitev in izbor ustreznih izvajalcev storitev slabi. Čeprav so države članice izvajale postopke za določanje potreb podeželskih subjektov po znanju in spretnostih, so bile ugotovljene potrebe preširoko opredeljene. Države članice niso podrobneje opredelile najpomembnejših dejavnosti na teh področjih (tj. konkretnih tečajev usposabljanja) in so se večinoma zanašale na predloge izvajalcev. Po mnenju Sodišča lahko vključevanje izvajalcev in deležnikov privede do boljšega izvajanja ukrepov, vendar končno odgovornost nosijo organi držav članic (odstavki 23 do 27).

94

Podpora EKSRP pri vzpostavljanju svetovalnih storitev (prejšnji ukrep 115) je bila včasih uporabljena za financiranje že obstoječih svetovalnih organov pri vzpostavljanju storitev, ki dejansko niso bile nove (odstavek 28 in okvir 3).

Priporočilo 1
Analiza potreb

(a)Države članice bi morale imeti vzpostavljene postopke za analizo potreb podeželskih subjektov po znanju in spretnostih, ki presegajo določitev širokih tem, zlasti v obdobjih razpisov za zbiranje predlogov ali oddajo javnih naročil. Države članice bi morale v okviru ponavljajočih se postopkov (glej odstavek 24 in sliko 4) zagotoviti, da so ustrezne storitve prenosa znanja in svetovanja opredeljene in izbrane na podlagi takšne analize in se izogniti tveganju, da bi postopek postal prilagojen izvajalcem.

(b)Komisija bi morala zagotoviti dodatna navodila o tem, kako bi morale države članice izvajati take ponavljajoče se analize, ter jih spodbujati, naj analize zasnujejo v specifičnih in ne splošnih okvirih.

(c)Zlasti v zvezi z vzpostavitvijo svetovalnih storitev (prejšnji ukrep 115) bi morale države članice zagotoviti, da se v programskem obdobju 2014–2020 podpora EKSRP dodeli le, če na zadevnem področju primanjkuje ustreznih storitev in če se pojavi potreba po financiranju novega osebja, prostorov in/ali opreme.

(d)Komisija bi morala državam članicam nemudoma zagotoviti dodatna posebna navodila o vzpostavitvi svetovalnih storitev in v nadaljevanju spremljati skladnost držav članic.

95

V programskem obdobju 2007–2013 so bile države članice pravno zavezane zagotoviti, da so bili lahko izbrani samo visokokakovostni izvajalci storitev svetovanja.⁴³ Takšna določba za izvajalce usposabljanja ni obstajala in v zvezi s tem je revizija pokazala več slabosti v upravljanju držav članic. Uvedba pravnih zahtev glede ustreznih zmogljivosti izvajalcev usposabljanja v novem programskem obdobju bi lahko prispevala k reševanju teh problemov (odstavki 30 do 34).⁴⁴

96

Vendar pa je Sodišče ugotovilo, da države članice pri izbiri dejavnosti prenosa znanja in izvajalcev storitev niso vedno zagotovile poštene in pregledne konkurence. Zgolj uporaba javnega naročanja ne zagotavlja konkurenčne izbire, zlasti ker ni nobenih jasnih navodil v zvezi z notranjim izvajanjem, sklepanjem pogodb s podizvajalci in ocenjevanjem zagotavljanja storitev konzorcijev, čeprav so te prakse zelo razširjene. Večina revidiranih držav članic ni zagotovila poštene ali pregledne konkurence pri izbiri izvajalcev storitev (odstavki 35 do 46).

Priporočilo 2
Izbira izvajalcev

(a)Za novo programsko obdobje 2014–2020 bi morale države članice dejavnosti prenosa znanja in izvajalce storitev, ki bodo prejeli javna sredstva, izbrati na podlagi poštene in pregledne konkurence, ne glede na to, ali uporabijo razpise za zbiranje predlogov ali formalne postopke javnega naročanja. Države članice bi morale zlasti izboljšati svoje ocenjevanje usposobljenosti in izkušenosti izvajalcev usposabljanja v skladu z novo zakonodajo in zagotoviti, da njihova merila za izbor oziroma oddajo ne dajejo prednosti določenim izvajalcem ali vrstam izvajalcev.

(b)Komisija bi morala nemudoma zagotoviti dodatna posebna navodila o notranjem izvajanju, sklepanju pogodb s podizvajalci in ocenjevanju storitev, ki jih izvajajo konzorciji. Poleg tega bi morala Komisija ustrezno spremljati postopke držav članic, da bi zagotovila konkurenčno, pošteno in pregledno izbiro dejavnosti prenosa znanja in svetovanja.

97

Sodišče je ugotovilo tudi, da države članice niso zagotovile stroškovne učinkovitosti financiranih dejavnosti oziroma njihove ustrezne usklajenosti z drugimi skladi EU. Stroškovno učinkovito zagotavljanje storitev prenosa znanja in svetovanja je bistveno za zaščito javne blagajne na ravni proračuna EU in nacionalnih proračunov. Sodišče je pri pregledih, ki jih morajo opraviti države članice, ugotovilo slabosti v fazi oddaje vlog in v fazi plačil. Obstajajo dokazi, da so države članice za nekatere storitve plačale preveč in da s tem povezani stroški niso bili dovolj utemeljeni (odstavki 52 do 55).

98

Revizija je pokazala tudi, da je veliko število podobnih storitev financiranih iz različnih skladov EU (npr. iz ESS in tudi EKSRP). To pomeni tveganje dvojnega financiranja in zahteva podvajanje dragih struktur upravljanja, kar Sodišče ocenjuje kot negospodarno. V programskem obdobju 2014–2020 je dopolnjevanje med skladi EU pomembnejše od prejšnje politike razmejitve, kar pomeni večjo potrebo po usklajevanju, da bi se izognili zgoraj opisanim tveganjem (odstavki 58 do 64).

Priporočilo 3
Stroškovna učinkovitost

(a)Komisija in države članice bi morale v zvezi z učinkovitim preverjanjem razumnosti stroškov izvajati priporočila iz posebnega poročila Sodišča o tej temi.⁴⁵ Natančneje, države članice bi morale oceniti potrebo po podpiranju dejavnosti, ki so že na voljo na trgu po razumni ceni. Če je ta potreba upravičena, bi morale države članice zagotoviti, da stroški podprtih dejavnosti niso višji od stroškov podobnih dejavnosti, ponujenih na trgu.

(b)Komisija bi se morala opreti na prve ukrepe, ki so bili sprejeti za zagotavljanje dopolnjevanja med skladi EU, na primer posebne medsektorske delovne skupine za pregled stanja, da bi opravila temeljito oceno dopolnjevanja med različnimi skladi EU, ki so jo države članice predlagale za programsko obdobje 2014–2020. To ocenjevanje bi moralo zagotoviti usklajen pristop k podpori dejavnosti prenosa znanja, da bi se zmanjšalo tveganje dvojnega financiranja in podvajanja uprave v državah članicah.

99

Sodišče je v zvezi s spremljanjem in vrednotenjem rezultatov dejavnosti prenosa znanja in svetovanja prišlo do zaključka, da Komisija in države članice nimajo vzpostavljenih učinkovitih in uspešnih postopkov. Sodišče ni našlo nobenih primerov vzpostavljenih sistemov, pri katerih bi se rezultati iz prejšnjih razpisov za zbiranje predlogov ali oddajo javnih naročil upoštevali pri analizah znanja in spretnosti, kar bi pomagalo pri pripravi izbirnih postopkov v prihodnosti (odstavki 66 do 78).

100

Poleg tega je Sodišče dobilo dodatno potrditev, da podatki skupnega okvira spremljanja in vrednotenja (CMEF) niso zanesljivi.⁴⁶ Po mnenju Sodišča štetje upravičencev zagotavlja le informacije o splošni priljubljenosti nekaterih storitev, ne pa o njihovi kakovosti in učinkovitosti. Iz tega izhaja, da Komisija in države članice kljub porabljenim več milijonom EUR in organiziranju več milijonov dni usposabljanj ne poznajo vpliva zagotovljenih ukrepov niti ne vedo, katere dejavnosti največ prispevajo k doseganju zastavljenih ciljev (odstavki 79 do 83 in 86 do 88).

Priporočilo 4
Spremljanje, vrednotenje in povratne informacije

(a)Države članice bi morale vzpostaviti sisteme povratnih informacij, ki bi spremljanje in vrednotenje informacij uporabili za izboljšanje prihodnjih razpisov za zbiranje predlogov ali oddajo javnih naročil (glej odstavek 24 in sliko 4). Izvajalci bi morali ne le posredovati informacije o zadovoljstvu udeležencev s storitvami, temveč tudi preveriti, ali so se udeleženci naučili, kar bi se morali. Te rezultate bi lahko uporabili tudi ocenjevalci, saj bi jim omogočili, da se pri vrednotenju osredotočijo na analizo dejavnosti na ravni rezultatov in učinkov.

(b)Komisija bi morala zagotoviti navodila o tem, kako lahko države članice izvajajo takšne ponavljajoče se postopke za pridobivanje povratnih informacij, in nadzorovati, da bodo postopki v državah članicah vzpostavljeni. Poleg tega bi morala Komisija zagotoviti, da države članice posredujejo ustrezne in zanesljive informacije o kakovosti in učinkovitosti svojih storitev prenosa znanja in svetovanja.

101

Upravljanje ukrepov s strani Komisije ne ustreza zastavljenim ciljem dejavnosti ali pričakovanemu prispevku k prioritetam EU. Po mnenju Sodišča Komisija ni ustrezno izpolnila svoje odgovornosti v okviru dogovorov o deljenem upravljanju, zlasti v zvezi s spremljanjem sistemov upravljanja in nadzora, ki so vzpostavljeni v državah članicah (odstavki 47 do 51; odstavka 56 in 57; odstavek 65 in odstavki 84 do 88).

102

Obseg porabe za ukrepe prenosa znanja in svetovanja v primerjavi z drugimi ukrepi razvoja podeželja v relativnem smislu ni visok. Vendar pa potencialni multiplikativni učinek dejavnosti prenosa znanja in svetovanja pomeni, da si zaslužijo boljše upravljanje in spremljanje.

Priporočilo 5
Nadzor Komisije

Komisija bi morala nemudoma razširiti profil tveganja za ukrepe prenosa znanja in svetovanja ter ustrezno okrepiti svoj nadzor in upravljanje, s čimer bi zagotovila boljše jamstvo, da države članice učinkovito izvajajo zadevne storitve.

To poročilo je sprejel senat I, ki ga vodi g. Augustyn KUBIK, član Evropskega računskega sodišča, v Luxembourgu na zasedanju 22. julija 2015.

Za Računsko sodišče

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
Predsednik

43Člen 15(2) Uredbe (ES) št. 1974/2006.

44Člen 14(3) Uredbe (EU) št. 1305/2013.

45Glej Posebno poročilo št. 22/2014 z naslovom „Doseganje gospodarnosti: obvladovanje stroškov projektov za razvoj podeželja, ki jih z nepovratnimi sredstvi financira EU” (http://eca.europa.eu).

46Glej tudi Posebno poročilo št. 12/2013 z naslovom „Ali lahko Komisija in države članice dokažejo, da so bila proračunska sredstva EU, dodeljena za politiko razvoja podeželja, dobro porabljena?” (http://www.eca.europa.eu).

Prilogi

Priloga I

Izvajanje ukrepov prenosa znanja in svetovanja v revidiranih državah članicah

Država članica | Ukrep 111 | Ukrep 114 | Ukrep 115 | Ukrep 331
Avstrija | izveden | ni izveden | ni izveden | izveden
Španija (Galicija) | izveden | izveden | izveden | ni izveden
Združeno kraljestvo (Anglija) | izveden | izveden | izveden | izveden
Poljska | izveden | izveden | ni izveden | ni izveden
Švedska¹ | izveden | izveden | ni izveden | izveden

1 Svetovalne storitve na Švedskem so bile običajno financirane v okviru ukrepov 111 in 331.
Samo svetovanje o navzkrižni skladnosti in varnosti pri delu je bilo financirano v okviru ukrepa 114.

Priloga II

Kirkpatrickov model štirih ravni¹

Ker ni bilo modela, ki bi ga Komisija ali države članice uporabile za analizo potreb po znanju in spretnostih ter za vrednotenje dejavnosti prenosa znanja in svetovanja, je Sodišče poiskalo strokovno podporo. To je privedlo do uporabe Kirkpatrickovega modela štirih ravni, zelo vplivne metodologije vrednotenja programov usposabljanja v poslovnem svetu. Model se lahko uporablja tudi v obratnem vrstnem redu za zagotavljanje koristnih navodil za analizo potreb po znanju in spretnostih udeležencev („konec je začetek”).

(a) Ocenjevanje

Raven 1 – Reakcija: v kolikšnem obsegu udeleženci pozitivno reagirajo na usposabljanje? Ta raven se običajno vrednoti z obrazci za povratne informacije, verbalnimi reakcijami, raziskavami po usposabljanju ali vprašalniki.

Raven 2 – Učenje: v kolikšnem obsegu udeleženci pridobijo predvideno znanje, spretnosti in naravnanost na podlagi njihovega sodelovanja pri usposabljanju? Ta raven se običajno oceni s testi pred usposabljanjem in po njem. Poleg tega se lahko uporabi tudi razgovore ali opazovanje.

Raven 3 – Vedenje: v kolikšnem obsegu udeleženci po povratku na delo uporabljajo med treningom pridobljeno znanje? Pri vrednotenju te ravni je treba čez čas izvesti opazovanje in razgovore, da se oceni sprememba ter ustreznost in vzdržnost te spremembe.

Raven 4 – Rezultati: v kolikšnem obsegu so doseženi načrtovani cilji, ki so posledica usposabljanja in poznejšega utrjevanja? Pri vrednotenju te ravni so ukrepi običajno že na voljo v okviru običajnih sistemov upravljanja in poročanja – izziv je te spremembe prenesti na tečajnika.

(b) Analiza potreb in oblikovanje ukrepov

Vprašanje 1: Kateri so konkretni problemi in izzivi za podeželska območja držav članic oziroma regij in ali dejavnosti prenosa znanja in svetovanja prispevajo k njihovemu reševanju oziroma ali so ustrezne?

Vprašanje 2: Kako naj podeželski subjekti ravnajo („se vedejo”), da bi prispevali k reševanju ugotovljenih problemov in izzivov?

Vprašanje 3: Kateri so konkretno potrebni učenje, znanja in spretnosti, s katerimi bi bilo podeželskim subjektom omogočeno ravnati na želeni način, kot je opisano v vprašanju 2?

Vprašanje 4: Kakšne so želje podeželskih subjektov v zvezi z učnim okoljem, pogoji, metodami in orodji?

Načela Kirkpatrickovega modela je smiselno upoštevati pri analizi potreb podeželskih subjektov po znanju in spretnostih ter vrednotenju storitev prenosa znanja in svetovanja. Vendar pa Sodišče želi poudariti, da načelom ne daje izrecne prednosti oziroma ne priporoča njihove izključne uporabe. Obstajajo tudi drugi modeli za vrednotenje programov usposabljanja, kot je Phillipsova metodologija z inštituta ROI² ali okvir za zasnovo in analizo svetovalnih storitev v kmetijstvu, ki ga je objavil Mednarodni raziskovalni inštitut za prehransko politiko³.

1Kirkpatrick, J. in Kirkpatrick, W. Kayser, The Kirkpatrick Four Levels: A Fresh Look After 50 Years (1959 – 2009), april 2009.

2Glej http://www.roiinstitute.net/.

3Regina Birner, Kristin Davis, John Pender, Ephraim Nkonya, Ponniah Anandajayasekeram, Javier Ekboir, Adiel Mbabu, David J. Spielman, Daniela Horna, Samuel Benin in Marc Cohen (2006): From “Best Practice” to “Best Fit”: A Framework for Analyzing Pluralistic Agricultural Advisory Services Worldwide. Washington DC (glej http://www.ifpri.org/publication/best-practice-best-fit-0).

Odgovori Komisije

Povzetek

III

Države članice in regije ukrepe in dejavnosti, ki se bodo izvajale prek programov razvoja podeželja, izberejo v skladu s potrebami, opredeljenimi na programskem območju. Te potrebe je treba podrobneje določiti na ravni konkretnih ukrepov usposabljanja, ki se bodo izvajali. Komisija zagotovi, da so programi razvoja podeželja skladni s cilji politike in pravnimi zahtevami. Za dejansko izvajanje so odgovorne države članice. Komisija je obveščena v okviru sestankov nadzornih odborov in s poročili o izvajanju, ki jih predložijo države članice.

IV

Potrebna so usposabljanja in druge dejavnosti prenosa znanja za izboljšanje tehničnih in mehkih veščin. Na ta način prispevajo k večji uspešnosti podeželskih subjektov. Ponudniki storitev se odzivajo na razpise za zbiranje predlogov ali oddajo javnih naročil, ki se pripravijo na podlagi potreb, ugotovljenih z analizo SWOT držav članic. Vendar Komisija meni, da bi bilo mogoče izboljšati naknadno analizo, ki jo izvedejo države članice.

V

Da bi se lahko izbrali najboljši ponudniki storitev, Komisija priznava, da bi morala izbira temeljiti na odpri in pošteni konkurenci, izmerjeni kot razmerje med ceno in kakovostjo. Za zagotavljanje, da so ti postopki vzpostavljeni, so odgovorne države članice.

VI

Države članice morajo zagotoviti, da so stroški, povezani z izvajanjem ukrepov na podlagi programov razvoja podeželja, razumni. Kadar se med revizijo skladnosti ugotovijo pomanjkljivosti, so potrebni finančni popravki.

VII

Vprašanje razmejitev se je obravnavalo v programih razvoja podeželja. Za obdobje 2014–2020 so se s t. i. dokumenti služb Komisije o stališčih, pripravljenimi za vsako državo članico, zagotovile smernice o usklajenih ukrepih skladov ESI. Da bi se države članice izognile dvojnemu financiranju, so morale zagotoviti dopolnjevanje, usklajenost in skladnost z drugimi instrumenti EU¹.

Regulativni okvir za programsko obdobje 2014–2020 naj bi zagotovil boljše dopolnjevanje in usklajevanje med skladi, da bi se preprečilo prekrivanje dejavnosti prek sporazumov o partnerstvu, v katerih morajo države članice opisati uporabo skladov ESI, da bi zagotovile dopolnjevanje in sinergije ukrepov.

Poleg tega se je na področju razvoja podeželja vprašanje dopolnjevanja obravnavalo v poglavju 14 programov razvoja podeželja z naslovom „Informacije o dopolnjevanju“.

Nadzorni odbori v državah članicah so odgovorni za zagotavljanje pravilnega izvajanja programov in dopolnjevanja med vsemi skladi EU.

Službe Komisije sodelujejo, da bi med fazo odobritve zadevnih programov zagotovile usklajen pristop k dopolnjevanju skladov ESI.

VIII

Za vrednotenje programov razvoja podeželja so odgovorne države članice. Ocenjevanje učinkovitosti ukrepov glede na cilje programov je zahtevna naloga, ki mora biti sorazmerna z uporabo vrednotenja. To nalogo opravljajo neodvisni strokovni ocenjevalci. Slednji sprejmejo ugotovitve o številnih dejavnikih in metodoloških pristopih, vključno s temeljito oceno logike ukrepanja programov, študijami primerov in analizo na terenu, analizo medsebojne povezanosti in učinkom prelivanja med različnimi ukrepi itd. Sklop kazalnikov skupnega okvira spremljanja in vrednotenja je le eno od orodij za obravnavanje vprašanj za vrednotenje. Ta sklop kazalnikov je namenjen enotnemu strukturiranju poročil o vrednotenju, ob celovitem obravnavanju strateških prednostnih nalog na ravni Unije. Komisija spodbuja izmenjavo dobrih praks pri vrednotenju, kar se lahko izvaja prek Evropske mreže za razvoj podeželja.

IX

Komisija je vedno prevzela svoje obveznosti v zvezi s spremljanjem sistemov upravljanja in nadzora, vzpostavljenih v državah članicah. Izvajanje ukrepov nadzoruje prek postopka odobritve programov razvoja podeželja, in sicer v okviru nadzornih odborov, ki vključujejo deležnike, in dvostranskih letnih pregledovalnih sej organov upravljanja.

XI, prva alinea

To priporočilo je naslovljeno na države članice.

XI, druga alinea

Komisija sprejema to priporočilo.

Komisija se strinja, da bi bilo treba redne analize potreb po dejavnostih usposabljanja, ki jih izvajajo države članice, spodbujati kot dobro prakso, in bo posodobila podatkovni list o prenosu znanja ter v zvezi s tem izvedla dejavnosti informiranja. Spodbujala bo tudi izmenjavo dobrih praks o metodoloških pristopih v okviru dejavnosti mreženja.

XI, tretja alinea

To priporočilo je naslovljeno na države članice.

XI, četrta alinea

To priporočilo je naslovljeno na države članice.

XI, peta alinea

Komisija sprejema to priporočilo in ga je začela izvajati.

Navodila o notranjem izvajanju, sklepanju pogodb in izvajanju storitev so se že zagotovila v obliki podatkovnega lista o službah za svetovanje, službah za pomoč pri upravljanju kmetij in službah za zagotavljanje nadomeščanja na kmetijah. To je bilo večkrat predstavljeno in obravnavano z državami članicami v Odboru za razvoj podeželja. Poleg tega sta Komisija in Evropska mreža za razvoj podeželja v Bruslju marca 2015 organizirali posebno usposabljanje za nacionalne in regionalne organe z naslovom „Razumnost stroškov in javnega naročanja“.

Kar zadeva spremljanje postopkov držav članic, bo Komisija pri načrtovanju revizij upoštevala profil tveganja ukrepov prenosa znanja in svetovanja.

XI, šesta alinea

Komisija sprejema to priporočilo.

Komisija priporočila iz Posebnega poročila št. 22/2014² izvaja z zagotavljanjem posebnih usposabljanj za organe upravljanja in plačilne agencije, ustreznejšo oceno preverljivosti in možnostjo kontrole ukrepov ter spodbujanjem poenostavljenega obračunavanja stroškov. Poleg tega bodo sistemi, vzpostavljeni za zagotavljanje, da so stroški projektov razumni, ocenjeni v okviru revizij skladnosti. V primerih neskladnosti se bodo uporabili finančni popravki.

XI, sedma alinea

Komisija sprejema to priporočilo in ga je začela izvajati.

Komisija je že vzpostavila delovne postopke in ustanovila ustrezne mešane delovne skupine, da bi se ocenili vprašanji dopolnjevanja in dvojnega financiranja med različnimi skladi EU (npr. mreža za razlago skladov ESI, druge mreže o posebnih elementih zakonodaje, kot so delovna skupina za poenostavitev stroškov, tematske mreže ali platforma za usmerjanje finančnih instrumentov).

Komisija bo nadalje proučila, ali je potrebna še kakšna struktura (npr. posebna mešana delovna skupina).

XI, osma alinea

To priporočilo je naslovljeno na države članice.

XI, deveta alinea

Komisija se delno strinja s tem priporočilom.

Komisija bo še naprej zagotavljala smernice o izvajanju skupnega sistema spremljanja in vrednotenja, vzpostavljenega v zadevnih uredbah.

Standardne metodologije zagotavljajo uporabo postopkov za povratne informacije, spremljanje in vrednotenje rezultatov ter učinek dejavnosti usposabljanja. Komisija bo spodbujala izmenjavo dobrih praks v okviru Evropske mreže za razvoj podeželja.

Vendar Komisija v skladu s pravnim okvirom ni odgovorna za spremljanje, da so takšni postopki za povratne informacije vzpostavljeni.

XI, deseta alinea

Komisija sprejema to priporočilo.

Komisija bo pri načrtovanju revizij upoštevala profil tveganja ukrepov prenosa znanja in svetovanja.

Opažanja

25

Usposabljanje in ukrepi svetovanja, financirani iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP), ustrezajo potrebam, opredeljenim na programskem območju. Te potrebe se ocenijo in opišejo v programu razvoja podeželja, nato pa bi bilo treba v okviru ureditev za izvajanje ukrepov načrtovati posebne dejavnosti usposabljanja in svetovanja.

Ob upoštevanju, da se potrebe po usposabljanju spreminjajo, bi morali organi upravljanja in ponudniki storitev svoje ponudbe prilagoditi spremenljivim potrebam podeželskih subjektov.

26

V skladu z načelom partnerstva se z gospodarskimi in socialnimi partnerji in drugimi deležniki, zlasti podeželskimi subjekti, izvedejo tesna posvetovanja o pripravi in izvajanju programa razvoja podeželja. Podeželski subjekti imajo prek nadzornih odborov in neformalnih mehanizmov sodelovanja in posvetovanja možnost, da izrazijo svoje potrebe, nadzorni odbori, ki so na koncu odgovorni za opredelitev strategije in izvajanje programa, vključno z izbiro zadevnih dejavnosti, ki so v skladu s strateškimi cilji programa, pa bi morali te potrebe upoštevati.

28

Vzpostavitev storitev za svetovanje mora ustrezati posebni potrebi, opredeljeni na programskem območju.

Nova storitev se lahko razume kot organ/subjekt, ustanovljen na novo za zagotavljanje storitve o določenih strokovnih temah/področjih, potrebnih v regiji. Vendar se lahko vzpostavitev novega organa/oddelka v že obstoječi službi za svetovanje, s katero se omogoči razširitev obsega storitev, ki so se že zagotavljale, prav tako šteje za novo storitev. Predpostavlja se, da bi morala biti nova storitev zmožna zagotavljati svetovanje na področjih, na katerih ne bi bila pristojna brez vzpostavitve nove storitve.

Skupni odgovor na točki 35 in 36

Države članice morajo zagotoviti odprto, pošteno in pregledno izbiro ponudnikov storitev v skladu z evropskim in nacionalnimi pravnimi okviri. Zahteva po večji preglednosti je bila okrepljena v programskem obdobju 2014–2020. Zlasti člen 15 Uredbe št. 1305/2013 uvaja zahtevo po razpisih za oddajo javnih naročil za izbiro upravičencev. Upravičence je treba izbrati v skladu z opredeljenimi merili. Subjekti, ki izvajajo dejavnosti prenosa znanja in informiranja, imajo ustrezne zmogljivosti v smislu kvalificiranega osebja in morajo izvajati redne dejavnosti usposabljanja.

Glej tudi odgovor na točko 40.

38

Komisija je to vprašanje opredelila kot pomanjkljivost. Smernice o upravičenosti in izbiri izrecno priporočajo, da se je treba izogniti predložitvi predlogov kadar koli v programskem obdobju.

40

Države članice imajo možnost, da notranje zagotavljajo storitve, če izpolnjujejo pogoj za upravičenost, določen za ukrep. Primeri, v katerih bi bila uprava edinstveni upravičenec ukrepa, bi morali biti ustrezno utemeljeni.

Komisija je po oceni programa razvoja podeželja za obdobje 2014–2020 Galiciji poslala dopis z opažanji, v katerem jo je zaprosila za informacije o ukrepih, ki bi jih neposredno izvajala uprava, in o tem, kako bi se zagotovila najboljša stroškovna učinkovitost.

Skupni odgovor na točki 47 in 48

Programi razvoja podeželja, ki jih je odobrila Komisija, so v skladu z zakonodajo, ki velja za programsko obdobje 2007–2013, vključevali informacije o opredelitvi potreb in postopkov za izbiro upravičencev.

Zahteva, da je treba izvesti analizo SWOT glede stanja in opredeliti potrebe, ki jih je treba obravnavati na geografskem območju, zajetem v programu, je vsebovana v zakonodaji o razvoju podeželja obeh programskih obdobij. To analizo dopolnjuje predhodno vrednotenje programa in vključuje znanje in spretnosti podeželskih subjektov. Analizo SWOT programov, opredelitev potreb in strateško usmerjenosti programov v te potrebe Komisija temeljito preveri med fazo odobritve programov.

Komisija je objavila osnovne smernice za programsko obdobje 2007–2013, da bi državam članicam pomagala pri pripravi programov razvoja podeželja.

Kar zadeva programsko obdobje 2014–2020, je Komisija pripravila obsežnejše in okrepljene smernice in podatkovne liste³, o katerih se je z državami članicami večkrat razpravljalo v Odboru za razvoj podeželja. Komisija je zagotovila tudi odgovore na vprašanja, ki so jih države članice predložile v zvezi s pripravo programov.

49

Komisija se zaveda, da je javno naročanje eden od glavnih vzrokov za stopnje napak. Komisija je v tem okviru in v skladu z načelom sorazmernosti sprejela ukrepe, da opredelijo in preprečijo ali popravijo ustrezna tveganja. Informacije o tveganjih v zvezi z izvajanjem ukrepa in blažilne ukrepe je treba na primer vključiti v program razvoja podeželja. Pravne določbe in smernice Komisije o javnem naročanju so za programsko obdobje 2014–2020 v primerjavi s prejšnjim programskim obdobjem okrepljene.

Komisija izvajanje spremlja z izvrševanjem obveznosti poročanja, prek letnih pregledovalnih sej in nadzornih odborov. Kadar se izvedejo revizije skladnosti, se oceni izbira ponudnikov.

Glej tudi odgovore na točke 38, 40 in 43.

51

Posebni podatkovni list o prenosu znanja za programsko obdobje 2014–2020 je precej podrobnejši od tistega, razvitega v prejšnjem programskem obdobju in vključuje informacije v zvezi s postopkom za izbiro upravičencev. Dopolnjuje ga sklop celovitih zadevnih horizontalnih smernic (npr. o načrtovanju programov in javnem naročanju).

Komisija je o tem vprašanju obsežno razpravljala z državami članicami v okviru Odbora za razvoj podeželja in dvostransko ter je na zastavljena vprašanja predložila odgovore. Poleg tega sta Komisija in Evropska mreža za razvoj podeželja v Bruslju marca 2015 organizirali posebno usposabljanje za nacionalne in regionalne organe z naslovom „Razumnost stroškov in javnega naročanja“.

Države članice morajo tudi v primerih, v katerih ne uporabijo postopkov javnega naročanja, zagotoviti, da se upravičenci izberejo na odprt, pošten in pregleden način.

Notranje zagotavljanje storitev je možnost, ki je v zakonodaji o javnem naročanju predvidena, kadar ima naročnik ustrezna sredstva za notranjo izvedbo dejavnosti.

Glej tudi odgovore na točke 47, 48, 49 in 50.

55

Glej odgovor na točko 40.

55, peta alinea

Odbor za kmetijstvo ne poroča o odhodkih na ravni dejavnosti. Vse stroške bi bilo treba povezati z izvajanjem projekta, da bi se ga lahko štelo kot upravičenega za podporo. Če se odhodki za upravni nadzor ne štejejo za del izvajanja projekta, se stroški odbijejo.

55, šesta alinea

Kar zadeva poglobljen pregled podpore EU za razvoj podeželja na Švedskem leta 2013, je Odbor za kmetijstvo poročal o izboljšavah nadzora. Kar zadeva novo programsko obdobje, so predvidene nadaljnje spremembe.

Skupni odgovor na točki 56 in 57

Komisija v skladu z zahtevami iz člena 59(2) finančne uredbe spremlja sisteme upravljanja in nadzora, vzpostavljene v državah članicah, pri čemer upošteva načelo sorazmernosti in upošteva stopnjo ocenjenega tveganja. Revizijski delovni program se določi na podlagi ocene tveganja, njen najpomembnejši element pa je raven odhodkov. Ker je znesek sredstev financiranja razmeroma nizek, se je izvedlo le nekaj posebnih revizij skladnosti za storitve prenosa znanja ali svetovanja.

58

Storitve prenosa znanja in svetovanja je mogoče podpreti z različnimi viri odvisno od ciljne skupine in zajetih tem. EKSRP na primer podpira usposabljanje in svetovanje za ljudi, aktivne v kmetijskem in gozdarskem sektorju, od leta 2014 pa je usmerjen tudi v MSP na podeželskih območjih; podpora na podlagi ESS je usmerjena na brezposelnost.

Države članice in regije morajo zagotoviti dopolnjevanje instrumentov ter preprečiti prekrivanje in dvojno financiranje.

Skupni odgovor na točki 60 in 61

Dejavnosti, povezane s prenosom znanja, so do sredstev upravičene v okviru različnih tokov, zato bi moral za upravljanje takšnih dejavnosti ostati odgovoren zadevni organ. Podobne dejavnosti se lahko podprejo v okviru več skladov na način, da se dopolnjujejo. Cilj razmejitve je zagotoviti, da se z izvajanjem različnih politik ustvarijo sinergije ter preprečita prekrivanje in dvojno financiranje. Komisija je med postopkom odobritve, spremembami programa in rednimi dvostranskimi sestanki zahtevala več informacij o razmejitvi, kjer je primerno.

Komisija je med postopkom odobritve in oceno naknadnih sprememb programa ocenila primernost razmejitve z drugimi skladi. Vsi programi razvoja podeželja so se ocenili tudi v posvetovanjih med službami, v katerih si GD, pristojni za različne sklade, prizadevajo, da bi preprečili morebitne nedoslednosti ali prekrivanja. Poleg tega ima nadzorni odbor, ki vključuje člane, ki predstavljajo druge sklade EU, pomembno vlogo pri zagotavljanju razmejitve.

Glej tudi odgovor na točko 58.

64

Komisija je v dopisu z opažanji, ki ga je po oceni programa razvoja podeželja za obdobje 2014–2020 poslala Galiciji, poudarila potrebo po izogibanju dvojnemu financiranju. Po potrebi bi bilo treba tveganje dvojnega financiranja opredeliti v programu razvoja podeželja in predlagati blažilne ukrepe.

65

V zakonodaji za programsko obdobje 2014–2020 je določenih več pravil za zagotavljanje usklajenosti ukrepov, podprtih s sredstvi EU in nacionalnimi sredstvi.

Dopolnjevanje se najprej obravnava v sporazumih o partnerstvu, v katerih države članice opredelijo mehanizme za usklajevanje podpore, prejete na podlagi skladov ESI. To se nato določi v programih razvoja podeželja, v katere se je vključil poseben oddelek o dopolnjevanju (poglavje 14 programa razvoja podeželja).

Komisija je razvila obsežne smernice za načrtovanje programov na obeh ravneh (sporazumov o partnerstvu in programov). V zvezi s tem se je določil tudi skupni sklop pravnih določb (uredba o skupnih določbah) in skupni strateški okvir za vse sklade ESI, da se okrepijo usklajevanje, dopolnjevanje in sinergije med skladi.

Glej tudi odgovora na točki 60 in 61.

67

Vrednotenje programov razvoja podeželja opravijo zunanji ocenjevalci na odgovornost držav članic. Da ocenjevalec predlaga najboljšo metodologijo za vrednotenje, je njegova poklicna odgovornost.

80

Skupni okvir spremljanja in vrednotenja za obdobje 2007–2013 je prvi celostni okvir spremljanja in vrednotenja (CMEF). Kar zadeva spremljanje, se je izkazalo, da ima nekatere omejitve. Skupni okvir spremljanja in vrednotenja za obdobje 2014–2020 se je izboljšal z uvedbo, na primer, jasne razdelitve usposabljanja in komunikacijskih dogodkov.

Okvir 11, prva alinea

Ukrep 111 v zvezi z Dansko zajema podukrep, ki vključuje ukrepa 111 in 123 (predstavitveni projekti). Zato s preprosto delitvijo skupnega zneska podpore s številom oseb, ki se je usposabljalo, ni mogoče izračunati stroška usposabljanja na osebo ali na dan usposabljanja.

85

Komisija, ki v glavnem ostaja odvisna od zbranih podatkov, ki jih zberejo in predložijo države članice, se je zavedala omejitev v zvezi s kakovostjo teh podatkov. Zato je skupni okvir spremljanja in vrednotenja za obdobje 2014–2020 izboljšala z jasno razdelitvijo usposabljanja in komunikacijskih dogodkov, zaradi katerih so se zastavila vprašanja v zvezi z zbiranjem podatkov.

Podatki o spremljanju so eden od elementov, ki se uporabi pri vrednotenju. Ali je bila podpora EKSRP dobro porabljena, se bo ocenilo v okviru naknadnega vrednotenja programov razvoja podeželja.

88

Za vrednotenje programov razvoja podeželja so odgovorne države članice. Ocenjevanje učinkovitosti ukrepov glede na cilje programov je zahtevna naloga, ki mora biti sorazmerna z uporabo vrednotenja. To nalogo opravljajo neodvisni strokovni ocenjevalci. Slednji sprejmejo ugotovitve o številnih dejavnikih in metodoloških pristopih, vključno s temeljito oceno logike ukrepanja programov, študijami primerov in analizo na terenu, analizo medsebojne povezanosti in učinkom prelivanja med različnimi ukrepi itd. Sklop kazalnikov skupnega okvira spremljanja in vrednotenja je le eno od orodij za obravnavanje vprašanj za vrednotenje. Ta sklop kazalnikov je namenjen enotnemu strukturiranju poročil o vrednotenju, ob celovitem obravnavanju strateških prednostnih nalog na ravni Unije.

Zaključki in priporočila

91

Države članice in regije ukrepe in dejavnosti, ki se bodo izvajale prek programov razvoja podeželja, izberejo v skladu s potrebami, opredeljenimi na programskem območju. Te potrebe je treba podrobneje določiti na ravni konkretnih ukrepov usposabljanja, ki se bodo izvajali. Komisija zagotovi, da so programi razvoja podeželja skladni s cilji politike in pravnimi zahtevami. Za dejansko izvajanje so odgovorne države članice. Komisija je obveščena v okviru sestankov nadzornih odborov in s poročili o izvajanju, ki jih predložijo države članice.

92

Potrebna so usposabljanja in druge dejavnosti prenosa znanja za izboljšanje tehničnih in mehkih veščin. Na ta način prispevajo k večji uspešnosti podeželskih subjektov. Ponudniki storitev se odzivajo na razpise za zbiranje predlogov ali oddajo javnih naročil, ki se pripravijo na podlagi potreb, ugotovljenih z analizo SWOT držav članic. Vendar Komisija meni, da bi bilo mogoče izboljšati naknadno analizo, ki jo izvedejo države članice.

93

Da bi se lahko izbrali najboljši ponudniki storitev, Komisija priznava, da bi morala izbira temeljiti na odpri in pošteni konkurenci, izmerjeni kot razmerje med ceno in kakovostjo. Za zagotavljanje, da so ti postopki vzpostavljeni, so odgovorne države članice.

Glej tudi odgovor na točko 92.

94

Vzpostavitev storitev za svetovanje mora ustrezati posebni potrebi, opredeljeni na programskem območju.

Nova storitev se lahko razume kot organ/subjekt, ustanovljen na novo za zagotavljanje storitve o določenih strokovnih temah/področjih, potrebnih v regiji. Vendar se lahko vzpostavitev novega organa/oddelka v že obstoječi službi za svetovanje, s katero se omogoči razširitev obsega storitev, ki so se že zagotavljale, prav tako šteje za novo storitev. Predpostavlja se, da bi morala biti nova storitev zmožna zagotavljati svetovanje na področjih, na katerih ne bi bila pristojna brez vzpostavitve nove storitve.

Priporočilo 1 (a)

To priporočilo je naslovljeno na države članice.

Priporočilo 1 (b)

Komisija sprejema to priporočilo.

Komisija se strinja, da bi bilo treba redne analize potreb po dejavnostih usposabljanja, ki jih izvajajo države članice, spodbujati kot dobro prakso, in bo posodobila podatkovni list o prenosu znanja ter v zvezi s tem izvedla dejavnosti informiranja. Spodbujala bo tudi izmenjavo dobrih praks o metodoloških pristopih v okviru dejavnosti mreženja.

Priporočilo 1 (c)

To priporočilo je naslovljeno na države članice.

Priporočilo 1 (d)

Komisija sprejema to priporočilo in ga je začela izvajati.

Komisija je objavila smernice o členu 15 Uredbe (EU) št. 1305/2013, da bi državam članicam/regijam pomagala pri izvajanju ukrepov. Vendar smernice niso pravno zavezujoče, njihova uporaba pa je odvisna od držav članic. Odgovorila je tudi na številna vprašanja, ki so jih zastavile države članice.

O izvajanju programov razvoja podeželja, vključno z ustanovitvijo služb za svetovanje, se razpravlja v nadzornih odborih, na letnih pregledovalnih sejah in v revizijah skladnosti.

Komisija bo po potrebi še naprej posodabljala in razširila veljavne smernice.

96

Komisija je zagotovila smernice o javnem naročanju v okviru razvoja podeželja. Zlasti smernice o členu 15 Uredbe (EU) št. 1305/2013 pojasnijo zahteve glede notranjega zagotavljanja storitve.

Priporočilo 2 (a)

To priporočilo je naslovljeno na države članice.

Priporočilo 2 (b)

Komisija sprejema to priporočilo in ga je začela izvajati.

Navodila o notranjem izvajanju, sklepanju pogodb in izvajanju storitev so se že zagotovila v obliki podatkovnega lista o službah za svetovanje, službah za pomoč pri upravljanju kmetij in službah za zagotavljanje nadomeščanja na kmetijah. To je bilo večkrat predstavljeno in obravnavano z državami članicami v Odboru za razvoj podeželja. Poleg tega sta Komisija in Evropska mreža za razvoj podeželja v Bruslju marca 2015 organizirali posebno usposabljanje za nacionalne in regionalne organe z naslovom „Razumnost stroškov in javnega naročanja“.

Kar zadeva spremljanje postopkov držav članic, bo Komisija pri načrtovanju revizij upoštevala profil tveganja ukrepov prenosa znanja in svetovanja.

97

Države članice morajo zagotoviti, da so stroški, povezani z izvajanjem ukrepov na podlagi programov razvoja podeželja, razumni. Kadar se med revizijo skladnosti ugotovijo pomanjkljivosti, so potrebni finančni popravki.

98

Vprašanje razmejitev se je obravnavalo v programih razvoja podeželja.

Za obdobje 2014–2020 so se s t. i. dokumenti služb Komisije o stališčih, pripravljenimi za vsako državo članico, zagotovile smernice o usklajenih ukrepih skladov ESI. Da bi se države članice izognile dvojnemu financiranju, so morale zagotoviti dopolnjevanje, usklajenost in skladnost z drugimi instrumenti EU⁴.

Regulativni okvir za programsko obdobje 2014–2020 naj bi zagotovil boljše dopolnjevanje in usklajevanje med skladi, da bi se preprečilo prekrivanje dejavnosti prek sporazumov o partnerstvu, v katerih morajo države članice opisati uporabo skladov ESI, da bi zagotovile dopolnjevanje in sinergije ukrepov.

Poleg tega se je na področju razvoja podeželja vprašanje dopolnjevanja obravnavalo v poglavju 14 programov razvoja podeželja z naslovom „Informacije o dopolnjevanju“.

Nadzorni odbori v državah članicah so odgovorni za zagotavljanje pravilnega izvajanja programov in dopolnjevanja med vsemi skladi EU.

Službe Komisije sodelujejo, da bi med fazo odobritve zadevnih programov zagotovile usklajen pristop k dopolnjevanju skladov ESI.

Priporočilo 3 (a)

Komisija sprejema to priporočilo.

Komisija priporočila iz Posebnega poročila 22/2014⁵ izvaja z zagotavljanjem posebnih usposabljanj za organe upravljanja in plačilne agencije, ustreznejše ocene preverljivosti in možnosti kontrole ukrepov ter spodbujanjem poenostavljenega obračunavanja stroškov. Poleg tega bodo sistemi, vzpostavljeni za zagotavljanje, da so stroški projektov razumni, ocenjeni v okviru revizij skladnosti. V primerih neskladnosti se bodo uporabili finančni popravki.

Priporočilo 3 (b)

Komisija sprejema to priporočilo in ga je začela izvajati.

Komisija je že vzpostavila delovne postopke in ustanovila ustrezne mešane delovne skupine, da bi se ocenili vprašanji dopolnjevanja in dvojnega financiranja med različnimi skladi EU (npr. mreža za razlago skladov ESI, druge mreže o posebnih elementih zakonodaje, kot so delovna skupina za poenostavitev stroškov, tematske mreže ali platforma za usmerjanje finančnih instrumentov).

Komisija bo nadalje proučila, ali je potrebna še kakšna struktura (npr. posebna mešana delovna skupina).

Skupni odgovor na točki 99 in 100

Za vrednotenje programov razvoja podeželja so odgovorne države članice. Ocenjevanje učinkovitosti ukrepov glede na cilje programov je zahtevna naloga, ki mora biti sorazmerna z uporabo vrednotenja. To nalogo opravljajo neodvisni strokovni ocenjevalci. Slednji sprejmejo ugotovitve o številnih dejavnikih in metodoloških pristopih, vključno s temeljito oceno logike ukrepanja programov, študijami primerov in analizo na terenu, analizo medsebojne povezanosti in učinkom prelivanja med različnimi ukrepi itd. Sklop kazalnikov skupnega okvira spremljanja in vrednotenja je le eno od orodij za obravnavanje vprašanj za vrednotenje. Ta sklop kazalnikov je namenjen enotnemu strukturiranju poročil o vrednotenju, ob celovitem obravnavanju strateških prednostnih nalog na ravni Unije. Komisija spodbuja izmenjavo dobrih praksi pri vrednotenju, kar se lahko izvaja prek Evropske mreže za razvoj podeželja.

Priporočilo 4 (a)

To priporočilo je naslovljeno na države članice.

Priporočilo 4 (b)

Komisija se delno strinja s tem priporočilom.

Komisija bo še naprej zagotavljala smernice o izvajanju skupnega sistema spremljanja in vrednotenja, vzpostavljenega v zadevnih uredbah.

Standardne metodologije zagotavljajo uporabo postopkov za povratne informacije, spremljanje in vrednotenje rezultatov ter učinek dejavnosti usposabljanja. Komisija bo spodbujala izmenjavo dobrih praks v okviru Evropske mreže za razvoj podeželja.

Vendar Komisija v skladu s pravnim okvirom ni odgovorna za spremljanje, da so takšni postopki za povratne informacije vzpostavljeni.

101

Komisija je vedno prevzela svoje obveznosti v zvezi s spremljanjem sistemov upravljanja in nadzora, vzpostavljenih v državah članicah. Komisija izvajanje ukrepov nadzoruje prek postopka odobritve programov razvoja podeželja, in sicer v okviru nadzornih odborov, ki vključujejo deležnike, in dvostranskih letnih pregledovalnih sej organov upravljanja.

Revizijski delovni program se določi na podlagi analize tveganja, njen najpomembnejši element pa je raven odhodkov. Ker je znesek sredstev financiranja razmeroma nizek, se je izvedlo le nekaj posebnih revizij skladnosti o odhodkih za storitve prenosa znanja ali svetovanja.

Priporočilo 5

Komisija sprejema to priporočilo.

Komisija bo pri načrtovanju revizij upoštevala profil tveganja ukrepov prenosa znanja in svetovanja.

1Člen 5 Uredbe (ES) št. 1698/2005.

2Posebno poročilo št. 22/2014 „Doseganje gospodarnosti: obvladovanje stroškov projektov za razvoj podeželja, ki jih z nepovratnimi sredstvi financira EU“ (http://eca.europa.eu).

3Smernice o: 1) analizi SWOT, 2) javnem naročanju na področju razvoja podeželja za obdobje 2014–2020, 3) pogojih za upravičenost in merilih za izbiro za obdobje 2014–2020, 4) elementih za strateški program, 5) preverljivosti in možnosti kontrole (člen 62), 6) podatkovnem listu v skladu s členom 14 o prenosu znanja, 7) podatkovnem listu v skladu s členom 15 o službah za svetovanje.

4Člen 5 Uredbe (ES) št. 1698/2005.

5Glej Posebno poročilo št. 22/2014 „Doseganje gospodarnosti: obvladovanje stroškov projektov za razvoj podeželja, ki jih z nepovratnimi sredstvi financira EU“ (http://eca.europa.eu).

QJ-AB-15-013-SL-E  ISSN 1977-5784

Sodišče je preverilo, ali so prizadevanja Komisije in držav članic za zagotavljanje visokokakovostnih dejavnosti prenosa znanja in svetovanja namenjena uresničevanju dveh zelo pomembnih prioritet politike EU za razvoj podeželja, in sicer vseživljenjskega učenja in prenosa znanja. Pri reviziji je ugotovilo, da ni bilo tako. Države članice se prepogosto zanašajo na predloge izvajalcev usposabljanj, poleg tega pa so vse vrste usposabljanja štele kot dobre in upravičene do prejemanja javne podpore. Le redko je bilo ustrezno analizirano, ali imajo lahko take dejavnosti resnični učinek. Države članice niso vedno zagotovile poštene in pregledne konkurence pri izbiri dejavnosti usposabljanja in so preveč plačale za nekatere storitve. Revizija je v zvezi s spremljanjem odkrila, da ne obstaja podrobna ocena tega, kaj je bilo dejansko doseženo z javnimi sredstvi. Sodišče v svojih priporočilih zlasti spodbuja države članice, naj dejavnosti prenosa znanja in svetovanja, ki so jih izbrale, s ponavljajočimi se postopki analiz in vrednotenj prilagodijo razvijajočim se potrebam podeželskih subjektov.