EIROPAS REVĪZIJAS PALĀTA

12, rue Alcide De Gasperi

1615 Luxembourg

LUXEMBOURG

Tālrunis +352 4398-1

E-pasts: eca-info@eca.europa.eu

Internets: http://eca.europa.eu

Twitter: @EUAuditorsECA

YouTube: EUAuditorsECA

Plašāka informācija par Eiropas Savienību ir pieejama portālā Europa (http://europa.eu).

Luksemburga: Eiropas Savienības Publikāciju birojs, 2015. gads

Print | ISBN 978-92-872-3337-0 | ISSN 1831-0877 | doi:10.2865/30382 | QJ-AB-15-018-LV-C
PDF | ISBN 978-92-872-3326-4 | ISSN 1977-5717 | doi:10.2865/501044 | QJ-AB-15-018-LV-N
EPUB | ISBN 978-92-872-3301-1 | ISSN 1977-5717 | doi:10.2865/088682 | QJ-AB-15-018-LV-E

© Eiropas Savienība, 2015. gads

Reproducēšana ir atļauta, ja tiek norādīts avots.

Attiecībā uz jebkādu 1., 2., 3. fotoattēla un 13. izcēlumā iekļautā attēla izmantošanu vai reproducēšanu atļauja ir jāprasa tieši autortiesību īpašniekam.

KĀ PASŪTĪT ES IZDEVUMUS

Bezmaksas izdevumi

•Viens eksemplārs:
ar EU Bookshop starpniecību (http://bookshop.europa.eu).

•Vairāk nekā viens eksemplārs vai plakāti/kartes:
Eiropas Savienības pārstāvniecībās
(http://ec.europa.eu/represent_lv.htm),
Eiropas Savienības delegācijās valstīs, kas nav ES dalībvalstis
(http://eeas.europa.eu/delegations/index_lv.htm),
ar Europe Direct dienesta starpniecību
(http://europa.eu/europedirect/index_lv.htm)
vai piezvanot uz tālruņa numuru 00 800 6 7 8 9 10 11 (zvanīšana bez maksas no jebkuras vietas Eiropas Savienībā) (*).

(*)Informāciju sniedz bez maksas, tāpat arī lielākā daļa zvanu ir bezmaksas (izņemot dažus operatorus, viesnīcas vai taksofonus).

Maksas izdevumi

•Ar EU Bookshop starpniecību (http://bookshop.europa.eu).

LV
2015

Nr. 16

Īpašais ziņojums

Energoapgādes drošības
uzlabošana, veidojot
iekšējo enerģijas tirgu:
jāstrādā vairāk

(saskaņā ar LESD 287. panta 4. punkta otro daļu)

Revīzijas darba grupa

ERP īpašajos ziņojumos tiek atspoguļoti rezultāti, kas iegūti atsevišķu budžeta jomu vai vadības aspektu lietderības un atbilstības revīzijās. ERP atlasa un izstrādā šos revīzijas uzdevumus tā, lai tiem būtu pēc iespējas lielāka ietekme, konkrēti, tiek ņemts vērā risks, kādam pakļauta lietderība vai atbilstība, attiecīgo ienākumu vai izdevumu apjoms, paredzamie notikumi, kā arī politiskās un sabiedrības intereses.

Šo lietderības revīziju veica ERP locekļa Henri Grethen vadītā II apakšpalāta, kura revidē struktūrpolitikas, transporta un enerģētikas izdevumu jomas. Revīziju vadīja ERP loceklis Phil Wynn Owen, un tajā piedalījās šādi darbinieki: locekļa biroja vadītājs Gareth Roberts, biroja atašejs Katharina Bryan, nodaļas vadītājs Pietro Puricella, darbuzdevuma vadītājs Erki Must, kā arī revidente Jolita Korzunienė, revidenti Pekka Ulander un Svetoslav Hristov, revidente Aleksandra Klis-Lemieszonek un revidents Andrew Judge.

No kreisās uz labo: P. Puricella, A. Judge, G. Roberts, J. Korzunienė, P. Ulander, K. Bryan, E. Must, A. Klis-Lemieszonek, P. Wynn Owen, S. Hristov.

Saturs

Glosārijs

Kopsavilkums

Ievads

Energoapgādes drošība un tās saistība ar iekšējo enerģijas tirgu

Iekšējā enerģijas tirgus tiesiskais regulējums

Vajadzīgie ieguldījumi un ES finanšu instrumenti enerģētikas infrastruktūras jomā

Revīzijas tvērums un pieeja

Apsvērumi

Mērķis pabeigt iekšējā enerģijas tirgus izveidi līdz 2014. gadam netika sasniegts

Joprojām ir problēmas ar ES tiesiskā regulējuma īstenošanu iekšējā enerģijas tirgus jomā

Lielās atšķirības dalībvalstu enerģijas tirgu organizēšanā var kavēt iekšējā enerģijas tirgus turpmāko attīstību

Lai gan Eiropas valstu tirgu apvienošanā ir gūti panākumi, iekšējā enerģijas tirgus ietekme uz cenām vēl nav pilnībā realizēta

Enerģētikas infrastruktūra Eiropā kopumā vēl nav piemērota pilnīgi integrētiem tirgiem, tāpēc efektīvu energoapgādes drošību tā pašlaik nesniedz

Infrastruktūra daudzās dalībvalstīs un starp tām vēl nav piemērota iekšējam enerģijas tirgum

Nav veikts visaptverošs ES līmeņa vajadzību novērtējums, uz kura pamata varētu noteikt prioritātes ieguldījumiem ES enerģētikas infrastruktūrā

Lai attīstītu pārrobežu infrastruktūru, kaimiņu dalībvalstīm ir jāsadarbojas

Finansiālais atbalsts no ES budžeta enerģētikas infrastruktūras jomā ir devis tikai nelielu ieguldījumu iekšējā enerģijas tirgū un energoapgādes drošībā

Eiropas Savienībai ir vairāki finansēšanas instrumenti enerģētikas infrastruktūras projektu atbalstam, bet iekšējais enerģijas tirgus nevienam no tiem nav galvenais mērķis

Daudzu ES līdzfinansēto enerģētikas infrastruktūru ietekme uz iekšējo enerģijas tirgu vēl tikai izpaudīsies

Secinājumi un ieteikumi

I pielikums.

a) Elektroenerģijas vidējās mazumtirdzniecības cenas (kopā ar nodokļiem) mājsaimniecībām (2015. gada I ceturksnis, centi par 1 kWh)
b) Elektroenerģijas vidējās cenas (bez PVN un neatgūstamajiem nodokļiem) rūpnieciskajiem patērētājiem (2015. gada I ceturksnis, centi par 1 kWh)

II pielikums.

Novērtētās gāzes ieguves cenas ES dalībvalstīs – vidējās cenas 2014. gadā (eiro par MWh)

III pielikums.

Dalībvalstu dalība aģentūras ACER darba grupās (no 2013. gada janvāra līdz 2015. gada maijam)

Komisijas atbilde

Glosārijs

Baltijas enerģijas tirgus starpsavienojuma plāns (BEMIP): reģionāla iniciatīva, kas parakstīta 2009. gadā, par Igaunijas, Latvijas un Lietuvas integrāciju Eiropas enerģijas tirgū, lai izbeigtu šo valstu kā “enerģijas salu” statusu un liberalizētu to enerģijas tirgus.

Eiropas enerģētikas programma ekonomikas atveseļošanai (EEPEA): EEPEA tika ieviesta 2008. gada beigās, reaģējot uz ekonomikas un finanšu krīzi. Tā nodrošina finansējumu projektiem, kuru mērķis ir uzlabot energoapgādes drošību un samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas.

Eiropas enerģētikas tīkls (TEN-E): TEN-E programmas mērķis ir izveidot iekšējo enerģijas tirgu, savstarpēji savienojot, izmantojot un attīstot Eiropas elektroenerģijas un gāzes pārvades tīklus, kā arī nodrošinot piegādes drošību un dažādošanu un veicinot ilgtspējīgu attīstību.

Eiropas infrastruktūras savienošanas instruments (EISI): kopš 2014. gada EISI sniedz finansiālu atbalstu trim nozarēm – enerģētikas, transporta un informācijas un komunikācijas tehnoloģiju (IKT) nozarei. Šajās trīs jomās EISI nosaka ieguldījumu prioritātes, kas būtu jāīsteno nākamajā desmitgadē, piemēram, elektroenerģijas un gāzes koridori, atjaunojamās enerģijas izmantošana, savstarpēji savienoti transporta koridori un videi nekaitīgāki transporta veidi, ātrdarbīgi platjoslas savienojumi un digitālie tīkli.

Eiropas Stratēģisko investīciju fonds (ESIF): ESIF mērķis ir laikā no 2015. līdz 2017. gadam mobilizēt vismaz 315 miljardus EUR privātos un publiskos ilgtermiņa ieguldījumos Eiropas Savienībā. ESIF tiks izveidots Eiropas Investīciju bankā (EIB) kā ieguldījumu fonds ar neierobežotu darbības laiku, lai finansētu projektu riskantākās daļas. Papildu risks, ko uzņemsies EIB, tiks kompensēts ar ES budžeta finansētu garantiju līdz 16 miljardu EUR apmērā. Dalībvalstis var veikt iemaksas šajā fondā. ESIF var finansēt kopīgu interešu projektus (KIP) vai citus starpsavienojumu projektus. Viena no fonda prioritātēm ir enerģētikas infrastruktūra.

Eiropas struktūrfondi un investīciju fondi (ESI fondi): vienota sistēma, kurā darbojas Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF), Eiropas Sociālais fonds (ESF), Kohēzijas fonds (KF), Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonds (EJZF).

Elektroenerģijas un gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkli (elektroenerģijas PSOET/gāzes PSOET): šie tīkli pārstāv visus elektroenerģijas/gāzes pārvades sistēmu operatorus (PSO) Eiropas Savienībā un citus, kas savienoti ar to tīkliem, visos reģionos un visu tehnisko un tirgus jautājumu risināšanā.

Energoapgādes drošība: nepārtraukta enerģijas avotu pieejamība par pieņemamu cenu, kā to definējusi Starptautiskā Enerģētikas aģentūra.

Energoregulatoru sadarbības aģentūra (ACER): ES aģentūra, kas atrodas Ļubļanā, Slovēnijā, tika izveidota 2011. gada martā saskaņā ar trešo enerģētikas paketi, lai turpinātu darbu pie iekšējā elektroenerģijas un dabasgāzes tirgus izveides. ACER ir neatkarīga Eiropas struktūra, kas veicina sadarbību starp Eiropas energoregulatoriem.

“Enerģijas sala”: reģions, kura savienojums ar enerģijas pārvades tīkliem ir nepietiekams. Tāpēc tas bieži vien ir atkarīgs no viena ārējā enerģijas avota vai piegādātāja.

Enerģijas starpsavienojums: struktūra, kas ļauj nodrošināt elektroenerģijas vai gāzes plūsmu starp valstu tīkliem. Šīs struktūras var atrasties viena vai vairāku pārvades sistēmu operatoru īpašumā un pārvaldībā.

Iekšējais enerģijas tirgus: regulējuma un infrastruktūras sistēma, saskaņā ar kuru būtu jānodrošina gāzes un elektroenerģijas brīva plūsma un bezrobežu tirdzniecība visā ES teritorijā.

Komiteju procedūra: sistēma, kurā komitejas pārrauga deleģētos aktus, kurus īstenojusi Eiropas Komisija. Komitejās darbojas dalībvalstu pārstāvji, kas ir pilnvaroti regulēt noteiktus deleģējuma aspektus sekundāro tiesību aktos, kurus pieņēmusi Padome un – koplēmuma procedūras gadījumā – Eiropas Parlaments. Komiteju sanāksmes organizē un vada Komisija.

Kopīgu interešu projekti (KIP): 2013. gada oktobrī Komisija pieņēma sarakstu, kurā ietverti 248 svarīgākie enerģētikas infrastruktūras projekti. Šiem projektiem būtu jāpiemēro ātrākas un efektīvākas atļauju piešķiršanas procedūras un uzlabots regulatīvais režīms. Tos var atbalstīt arī Eiropas infrastruktūras savienošanas instruments.

Miljards kubikmetru (bcm): gāzes tilpuma mērs, ko izmanto ražošanā un tirdzniecībā.

Nošķiršana: vertikāli integrēta enerģētikas uzņēmuma pārvades darbību nodalīšana no citām darbībām, tādām kā ražošana un sadale.

Pārvades sistēmas operators (PSO): saimnieciska vienība, kuras uzdevums ir transportēt enerģiju dabasgāzes vai elektroenerģijas veidā valsts vai reģionālā līmenī, izmantojot fiksētu infrastruktūru.

Sašķidrināta dabasgāze (SDG): dabasgāze, kas uzglabāšanas vai transportēšanas vajadzībām pārvērsta šķidrā formā.

Tirdzniecība starp uzņēmumiem (B2B): tirdzniecības darījums starp diviem uzņēmumiem, piemēram, starp ražotāju un vairumtirgotāju vai starp vairumtirgotāju un mazumtirgotāju.

Tīkla attīstības desmit gadu plāns (TADGP): elektroenerģijas vai gāzes TADGP ir divpusējs, nesaistošs dokuments, ko publicējis elektroenerģijas vai gāzes PSOET. TADGP mērķis ir uzlabot informētību un pārredzamību attiecībā uz ieguldījumiem elektroenerģijas un gāzes pārvades sistēmās.

Tīkla kodeksi un pamatnostādnes: noteikumu kopumi, kurus piemēro vienai vai vairākām enerģētikas nozares daļām. Tie paredzēti kā instrumenti iekšējā enerģijas tīkla izveidei, papildinot spēkā esošos valstu noteikumus, lai sistemātiski risinātu pārrobežu jautājumus.

Trešā enerģētikas pakete: tiesību aktu kopums attiecībā uz enerģijas tirgiem Eiropas Savienībā. Tas ietver galvenos noteikumus par iekšējā enerģijas tirgus darbību, tostarp pārrobežu tirdzniecību un institucionālo struktūru.

Valstu regulatīvās iestādes (VRI): dalībvalstu publiskās organizācijas, kas pārbauda, vai tirgum ir noteikumi par taisnīgu piekļuvi, un dažās dalībvalstīs nosaka vairumtirdzniecības un mazumtirdzniecības cenas patērētājiem. Tās nodrošina analīzes, kas tiek izmantotas, lai noteiktu PSO piemērotos tarifus.

Kopsavilkums

I

Eiropas Savienība (ES) pēdējos 20 gados ir izveidojusi visaptverošu pieeju enerģētikas un klimata politikai. Šī politika turpina attīstīties, jo aizvien aktuālāka kļūst klimata pārmaiņu problēma un mainās starptautiskais konteksts, kas ietver politiskos notikumus pie ES robežām un tirdzniecības nolīgumus ar ārējiem partneriem.

II

Energoapgādes drošība par īpaši svarīgu jautājumu Eiropā kļuva pēdējos desmit gados. Valdības un sabiedrības uzmanība tika pievērsta riskiem, kas saistīti ar atkarību no ārējiem avotiem, politisko nenoteiktību ārējā piegādātāja un tranzīta valstīs un iespējamiem energoapgādes traucējumiem. Arvien vairāk tiek arī atzīts, ka ES enerģētikas sistēmas pārkārtošana, ko nosaka pieprasījuma modeļu izmaiņas un atjaunojamo energoresursu plašāka izmantošana, rada jaunas problēmas, kā nodrošināt nepārtrauktu energoapgādi tiešajiem lietotājiem par pieejamu cenu.

III

ES ir pieņēmusi virkni tiesību aktu, lai atbalstītu iekšējā enerģijas tirgus izveidi. Iekšējais enerģijas tirgus ir regulējuma un infrastruktūras sistēma, ar kuru saskaņā būtu jānodrošina gāzes un elektroenerģijas brīva plūsma un bezrobežu tirdzniecība visā ES teritorijā. Jaunākajā tiesību aktu kopumā – trešajā enerģētikas paketē – tika noteikts mērķis panākt iekšējā tirgus izveidi līdz 2014. gadam. No ES budžeta laikā no 2007. līdz 2013. gadam enerģētikas infrastruktūras finansēšanai tika piešķirti 3,7 miljardi EUR, un ir paredzams, ka no 2014. līdz 2020. gadam tiks piešķirti vēl aptuveni 7,4 miljardi EUR.

IV

Revīzijas mērķis bija noteikt, vai iekšējā enerģijas tirgus politikas pasākumu īstenošana un ES izdevumi enerģētikas infrastruktūrai ir snieguši efektīvus energoapgādes drošības ieguvumus.

V

ES mērķis pabeigt iekšējā enerģijas tirgus izveidi līdz 2014. gadam netika sasniegts. Enerģētikas infrastruktūra Eiropā kopumā vēl nav piemērota pilnīgi integrētiem tirgiem, tāpēc efektīvu energoapgādes drošību tā pašlaik nesniedz. Finansiālais atbalsts no ES budžeta enerģētikas infrastruktūras jomā ir devis tikai nelielu ieguldījumu iekšējā enerģijas tirgū un energoapgādes drošībā.

VI

Joprojām ir problēmas ar ES tiesiskā regulējuma īstenošanu attiecībā uz iekšējo enerģijas tirgu. Lielās atšķirības dalībvalstu enerģijas tirgu organizēšanā var kavēt iekšējā enerģijas tirgus turpmāko attīstību. Lai gan Eiropas valstu tirgu apvienošanā ir gūti panākumi, iekšējā enerģijas tirgus ietekme uz cenām vēl nav pilnībā realizēta. Palātai ir šādi ieteikumi:

1. ieteikums. Tā kā iekšējā enerģijas tirgus izveide vēl nav pabeigta, Komisijai līdz 2016. gada beigām jāpabeidz savi novērtējumi un jāuzsāk vajadzīgās pārkāpumu procedūras pret dalībvalstīm.

2. ieteikums.

a)Dalībvalstīm jānodrošina, lai attiecīgās valsts regulatīvās iestādes (VRI) būtu neatkarīgas un to funkcijas netiktu ierobežotas. VRI rīcībā jābūt pietiekamiem resursiem, lai tās varētu darboties, tostarp pilnvērtīgi piedalīties ES līmeņa sadarbības pasākumos.

b)Komisijai jānodrošina, lai Energoregulatoru sadarbības aģentūrai (ACER) būtu attiecīgās pilnvaras no dalībvalstu galvenajām iestādēm iegūt tai uzticēto uzdevumu izpildei vajadzīgo informāciju.

3. ieteikums. Komisijai jāveicina pārredzamu gāzes un elektroenerģijas tirdzniecības mehānismu plaša attīstība. Tas jāpanāk, arī veicinot un atbalstot biržu izveidi dalībvalstīs, kurās patlaban tādu nav vai kurās dominē B2B tirdzniecības mehānismi.

4. ieteikums. Komisijai jāpaātrina komiteju procedūra, lai nodrošinātu elektroenerģijas tīkla kodeksu apstiprināšanu līdz 2015. gada beigām. Tai arī jāmudina ACER un PSOET atbalstīt tīkla kodeksu savlaicīgu ieviešanu dalībvalstīs, īstenojot reģionālās sadarbības iniciatīvas.

5. ieteikums. Komisijai:

a)jāapsver iespēja noteikt elektrotīklu starpsavienojumu mērķus, pamatojoties uz tirgus vajadzībām, nevis fiksētu ražošanas jaudu valstī;

b)jāpārskata gāzes tirgus mērķmodeļa iespējamās izmaksas un ieguvumi un, ņemot vērā nenoteikto pieprasījumu, jāapsver, vai plašajai gāzes cauruļvadu sistēmu būvniecībai ir kādas alternatīvas, piemēram, stratēģiski izvietotu SDG termināļu ierīkošana, lai apkalpotu vienu vai vairākus valstu tirgus, izmantojot ar iekšējo enerģijas tirgu saderīgus risinājumus. Tas jādara, pamatojoties uz visaptverošu ES līmeņa vajadzību novērtējumu.

VII

Infrastruktūra daudzās dalībvalstīs un starp tām vēl nav piemērota iekšējam enerģijas tirgum. Nav veikts visaptverošs ES līmeņa vajadzību novērtējums, uz kura pamata varētu noteikt prioritātes ieguldījumiem ES enerģētikas infrastruktūrā. Lai attīstītu pārrobežu infrastruktūru, kaimiņu dalībvalstīm ir jāsadarbojas. Palātai ir formulējusi turpmāk izklāstītos ieteikumus.

6. ieteikums. Komisijai:

a)jāapzina pārrobežu enerģētikas infrastruktūra, kuras potenciāls netiek pilnībā izmantots iekšējā enerģijas tirgus atbalstam vai nu tāpēc, ka tās izmantošanu ierobežo ilgtermiņa divpusējie līgumi, kas nedod pieeju trešām personām, vai arī tāpēc, ka netiek izmantotas tās tehniskās iespējas, piemēram, gāzes reversās plūsmas;

b)jāsadarbojas ar ieinteresētajām personām dalībvalstīs, lai panāktu, ka šī infrastruktūra faktiski tiek izmantota daudz plašāk, cenšoties nepārtraukti uzlabot iekšējo enerģijas tirgu;

c)jāizpēta, kādu labumu dotu reģionālo pārvades sistēmu operatoru (PSO) izveide, lai veicinātu un efektīvi pārvaldītu enerģijas plūsmas pāri robežām, maksimāli izmantojot pašreizējo infrastruktūru.

7. ieteikums. Komisijai:

a)jāsagatavo visaptverošs ES līmeņa enerģijas infrastruktūras vajadzību novērtējums kā pamats iekšējā enerģijas tirgus izveidei; tam jākalpo par atsauci citiem stratēģiskiem dokumentiem, proti, tīkla attīstības desmit gadu plāniem (TADGP);

b)lai atbalstītu vajadzību novērtējumu, jāievieš enerģijas tirgu modelēšanas funkcija, tostarp dažādas pieprasījuma prognozes, vai nu pašā Komisijā, vai arī aģentūrā ACER;

c)jāsadarbojas ar elektroenerģijas PSOET un gāzes PSOET, lai vajadzību novērtējumu varētu izmantot ar iekšējo enerģijas tirgu saistītās infrastruktūras plānošanā Eiropas Savienībā, ietverot tīkla attīstības desmit gadu plānus (TADGP).

VIII

Eiropas Savienībai ir vairāki finansēšanas instrumenti enerģētikas infrastruktūras projektu atbalstam, bet iekšējais enerģijas tirgus nevienam no tiem nav galvenais mērķis. ES līdzfinansētajai enerģētikas infrastruktūrai ir ierobežota ietekme uz iekšējo enerģijas tirgu. Palātai ir formulējusi turpmāk izklāstītos ieteikumus.

8. ieteikums. Komisijai jāuzlabo savas plānošanas procedūras un jo īpaši kopīgu interešu projektu (KIP) prioritāšu noteikšana un finansēšana, ņemot vērā visaptverošu ES līmeņa enerģētikas infrastruktūras vajadzību novērtējumu.

9. ieteikums. Komisijai jāsagatavo tiesību aktu priekšlikumi par to, kā tiek atlasīti energoinfrastruktūras projekti finansēšanai atkarībā no tā, vai enerģijas tirgus dalībvalstī darbojas pienācīgi un nepārtraukti.

Ievads

01

ES pēdējos 20 gados ir izveidojusi visaptverošu pieeju enerģētikas un klimata politikai¹. Šī politika turpina attīstīties, jo aizvien aktuālāka kļūst klimata pārmaiņu problēma un mainās starptautiskais konteksts, kas ietver politiskos notikumus pie ES robežām un tirdzniecības nolīgumus ar ārējiem partneriem.

02

Pilnvaras veidot ES politiku enerģētikas politikas jomā ir izklāstītas Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 4. pantā, kur enerģētika ir noteikta par ES un dalībvalstu dalīto kompetenci. 194. pantā ir paredzēts, ka ES enerģētikas politikas mērķi ir:

a)nodrošināt enerģijas tirgus darbību;

b)nodrošināt energoapgādes drošību Savienībā;

c)veicināt energoefektivitāti un taupību, kā arī jaunu un neizsīkstošu enerģijas veidu attīstību; un

d)veicināt enerģijas tīklu savstarpēju savienojamību.

03

Dalībvalstis pieņem lēmumus par valsts energoresursu struktūru un gāzei un elektroenerģijai piemērojamajiem pamata un papildu nodokļiem un pārrauga elektroenerģijas un dabasgāzes tirgus darbību savā teritorijā.

04

Energoapgādes drošība par īpaši svarīgu jautājumu Eiropā kļuva pēdējos desmit gados. Valdības un sabiedrības uzmanība tika pievērsta riskiem, kas saistīti ar atkarību no ārējiem avotiem, politisko nenoteiktību ārējā piegādātāja un tranzīta valstīs un iespējamiem energoapgādes traucējumiem. Arvien vairāk tiek arī atzīts, ka ES enerģētikas sistēmas pārkārtošana, ko nosaka pieprasījuma modeļu izmaiņas un atjaunojamo energoresursu plašāka izmantošana, rada jaunas problēmas, kā nodrošināt nepārtrauktu energoapgādi tiešajiem lietotājiem par pieejamu cenu.

Energoapgādes drošība un tās saistība ar iekšējo enerģijas tirgu

05

Eiropas Komisija ir konsekventi veicinājusi iekšējā elektroenerģijas un dabasgāzes tirgus izveidi kā pamatu energoapgādes nodrošināšanai Savienībā. Iekšējais enerģijas tirgus ir regulējuma un infrastruktūras sistēma, saskaņā ar kuru būtu jānodrošina gāzes un elektroenerģijas brīva plūsma un bezrobežu tirdzniecība visā ES teritorijā. Komisijas jaunākajā paziņojumā par Eiropas enerģētiskās drošības stratēģiju, kas tika publicēts 2014. gada 28. maijā², Komisija norāda: “Lai nodrošinātu lielāku energopiegādes drošību, pirmkārt, ir jāīsteno vienotāka pieeja, nodrošinot iekšējā tirgus funkcionēšanu, un ir vairāk jāsadarbojas reģionālā un Eiropas līmenī, jo īpaši attiecībā uz tīklu modernizācijas un tirgu atvēršanas koordināciju (..)”.

06

Atvērtu, konkurētspējīgu un pilnībā funkcionējošu elektroenerģijas un dabasgāzes iekšējo tirgu izveide var sniegt energoapgādes drošības ieguvumus visai Savienībai. Tā rada iespēju dažādot energoapgādi, mazināt vietējos energoapgādes riskus, īstenot likvīdu un elastīgu tirdzniecību dalībvalstīs un starp tām, kā arī nodrošināt ekonomiski izdevīgu energoapgādi. Energoapgādes drošība ir sabiedrisks labums, kam ir sava cena, un tās nodrošināšana visrentablākajā veidā ir ES enerģētikas politikas galvenais mērķis.

07

Eiropas Savienības Padome 2014. gada decembrī atkārtoti pauda atbalstu iekšējā enerģijas tirgus izveides pabeigšanai, uzsverot, ka “ir jāmobilizē visi centieni, lai steidzamības kārtā sasniegtu mērķi – pilnībā funkcionējošu un savienotu iekšējo enerģijas tirgu”³.

08

Lai izveidotu iekšējo enerģijas tirgu, ir jāpieņem noteikumi par gāzes un elektroenerģijas tirgus darbību un jācenšas nodrošināt, ka šim nolūkam ir pieejama atbilstoša infrastruktūra.

Iekšējā enerģijas tirgus tiesiskais regulējums

09

Uz iekšējā enerģijas tirgus darbību attiecas vairāku veidu noteikumi. Pirmais posms ir tiesiskā regulējuma izstrāde, nosakot iekšējā elektroenerģijas un dabasgāzes tirgus izveides principus un regulējuma nosacījumus, saskaņā ar kuriem būtu jāveic enerģijas tirdzniecība. Šis tiesiskais regulējums ir izstrādāts, izmantojot trīs ES sekundāro tiesību aktu “paketes” (skatīt 1. attēlu).

10

Trešo enerģētikas paketi 2011. gadā papildināja regula par enerģijas vairumtirgus⁴ integritāti un pārredzamību (REMIT)⁵. Šajā regulā ir aplūkoti tirgus integritātes un tirgus ļaunprātīgas izmantošanas jautājumi, un tā paredz enerģijas vairumtirgus uzraudzību, lai atklātu un novērstu tirgus manipulācijas. Tā pilnībā jāīsteno līdz 2016. gada aprīlim.

1. attēls

Triju enerģētikas pakešu izstrāde

Avots: Eiropas Revīzijas palāta.

11

Divi ES tiesību akti attiecas tieši uz elektroenerģijas un gāzes piegādes drošību. To galvenais uzdevums ir pienācīgas un nepārtrauktas iekšējā enerģijas tirgus darbības uzturēšana pat ārkārtas apstākļos:

a)Elektroapgādes direktīva⁶, kas tika pieņemta 2005. gadā, paredz, ka dalībvalstīm ir jānodrošina pienācīgs ražošanas jaudas līmenis, pienācīgs līdzsvars starp piedāvājumu un pieprasījumu un atbilstīgs starpsavienojumu līmenis ar citām dalībvalstīm, un

b)Dabasgāzes piegādes drošības regula, kas tika pieņemta 2010. gadā⁷, nosaka piegādes un infrastruktūras standartus, kā arī dabasgāzes uzņēmumu, dalībvalstu un Komisijas pienākumus gan novērst piegādes traucējumus, gan arī reaģēt uz tiem.

12

Šajā tiesiskajā regulējumā ir izklāstīti iekšējā enerģijas tirgus pamatprincipi, taču tas pats par sevi nav praktisks enerģijas tirgus paraugs. Šim nolūkam Komisija ieviesa elektroenerģijas un gāzes tirgu mērķmodeļus, lai īstenotu cenu konverģences mērķi⁸. Šie modeļi tika pilnveidoti, iesaistot PSOET, ACER un enerģētikas nozares pārstāvjus, un pašlaik tos iestrādā pamatnostādnēs un tīkla kodeksos, kuros precizēti tehniskie noteikumi par to, kā šiem tirgiem būtu jādarbojas:

a)elektroenerģijas mērķmodelis paredz valstu tirgu sasaisti vienā Eiropas tirgū⁹. Papildus cenu konverģences veicināšanai tirgu sasaistei būtu jānodrošina pārrobežu pārvades optimāla izmantošana;

b)gāzes mērķmodelis veicina cenu konverģenci, izmantojot uz mezgliem balstītu tirdzniecību¹⁰. Tas paredz ieejas un izejas zonu, kā arī likvīdu virtuālo tirdzniecības punktu izveidi.

ES enerģētikas politikas jomas galveno dalībnieku uzdevumi un pienākumi

13

Iekšējā enerģijas tirgus izveides, īstenošanas un regulēšanas process ietver dažādus publiskā un privātā sektora dalībniekus, kuriem ir konkrēti uzdevumi un pienākumi:

a)Eiropas Komisijas Enerģētikas ģenerāldirektorāts (Enerģētikas ĢD) atbild par Eiropas enerģētikas politikas izstrādi un īstenošanu saskaņā ar LESD 194. pantu. Tas ietver enerģijas tirgus darbības un energoapgādes drošības nodrošināšanu Savienībā, kā arī enerģijas tīklu savstarpējas savienojamības veicināšanu. Attiecībā uz iekšējo enerģijas tirgu Komisija:

i)ierosina vajadzīgos politikas dokumentus un tiesību aktus;

ii)uzrauga enerģētikas pakešu transponēšanu valsts tiesību aktos;

iii)kopīgi ar dalībvalstīm pieņem tīkla kodeksus, izmantojot komiteju procedūru.

b)Enerģijas tirgi būtu jāuzrauga valstu regulatīvajām iestādēm (VRI), kas ir pilnīgi neatkarīgas no dalībvalstu valdībām. Prasība izveidot VRI tika ieviesta otrajā enerģētikas paketē. Trešajā paketē šo iestāžu loma tika pastiprināta.

c)Energoregulatoru sadarbības aģentūrai (ACER), kas izveidota saskaņā ar trešo enerģētikas paketi, būtu jāveicina un jāsekmē sadarbība starp VRI. ACER izstrādā pamatnostādnes tīkla kodeksu veidošanai un pieņem atzinumus par dažādiem enerģijas tirgus jautājumiem. ACER nav nekādas izpildvaras, tāpēc tās lēmumi nav tieši saistoši tirgus dalībniekiem.

d)Pārvades sistēmu operatori (PSO) ir saimnieciskas vienības, kas atbild par enerģijas transportēšanu dabasgāzes vai elektroenerģijas veidā valsts vai reģionālā līmenī, izmantojot fiksētu infrastruktūru. Tiem savstarpēji jāsadarbojas elektroenerģijas un gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīklos (elektroenerģijas PSOET un gāzes PSOET). PSOET ir atbildīgi par tīkla kodeksu izstrādi, pamatojoties uz aģentūras ACER pamatnostādnēm, un par tīkla attīstības desmit gadu plānu (TADGP) sagatavošanu.

Vajadzīgie ieguldījumi un ES finanšu instrumenti enerģētikas infrastruktūras jomā

14

Ieguldījumi enerģētikas infrastruktūrā ir vajadzīgi tādēļ, lai varētu izmantot iekšējā enerģijas tirgus sniegtos energoapgādes drošības ieguvumus. Enerģētikas infrastruktūru Eiropas Savienībā galvenokārt finansē PSO, izmantojot patēriņa tarifus saskaņā ar principu “lietotājs maksā”. PSO pašu resursi, kurus izmanto infrastruktūrā veikto ieguldījumu finansēšanai, var segt projekta izmaksas, sākot no 20 % līdz pat vajadzīgo ieguldījumu pilnam apmēram. Saskaņā ar Komisijas 2011. gada datiem PSO no 2005. līdz 2009. gadam enerģētikas infrastruktūrā ieguldīja 9,1 miljardu EUR gadā. No tiem 5,8 miljardi EUR gadā tika ieguldīti elektroenerģijas infrastruktūrā un 3,3 miljardi EUR gadā – gāzes infrastruktūrā.

15

Eiropas Investīciju banka (EIB) ir lielākā pārvalstiskā aizdevumu un garantiju sniedzēja enerģētikas infrastruktūras projektiem Eiropas Savienībā. No 2007. līdz 2012. gadam EIB piešķīra aizdevumus 29,4 miljardu EUR apmērā ieguldījumiem Eiropas elektroenerģijas un gāzes tīklu modernizācijā un attīstībā¹¹.

16

Enerģētikas infrastruktūra ir arī viena no jaunizveidotā Eiropas Stratēģisko investīciju fonda (ESIF) prioritātēm¹². Šis fonds apvieno kapitālu no ES budžeta un EIB, lai visā ES piesaistītu publiskā un privātā sektora ieguldījumus vismaz 315 miljardu EUR apmērā¹³.

17

Salīdzinājumā ar pašu PSO ieguldījumiem un finansējumu, kas pieejams no EIB un ESIF, ieguldījumu apjoms enerģētikas infrastruktūrā no ES budžeta ir samērā neliels. Laikā no 2007. līdz 2013. gadam enerģētikas infrastruktūrai no ES budžeta tika piešķirti aptuveni 3,7 miljardi EUR, un 2014.–2020. gada periodam ir paredzēti vēl 7,4 miljardi EUR, kā parādīts 1. tabulā.

1. tabula

Enerģētikas infrastruktūrai piešķirtie līdzekļi laikposmam no 2007. līdz 2020. gadam (miljoni EUR)

| Nozare | TEN-E | EEPEA | EISI enerģētikai | ESI fondi | Kopā
2007.–2013. g. | Elektroenerģija | 81 | 905 |  | 498 | 1484
Gāze | 64 | 1363 |  | 814 | 2241
KOPĀ | 145 | 2268 |  | 1312 | 3725
2014.–2020. g. | Elektroenerģija un gāze | 5350 | 20 00¹ | 7350
KOPĀ 2007.–2020. g. | 145 | 2268 | 5350 | 3312 | 11 075

1 Aptuvena summa, ko revīzijas grupai norādīja Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ĢD.

Avots: Eiropas Revīzijas palāta, pamatojoties uz Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ĢD datubāzēm un EEPEA īstenošanas ziņojumiem.

18

Piešķīrumi tika veikti no vairākiem Komisijas pārvaldītiem fondiem, kas atšķiras pēc to relatīvā lieluma, finansēto projektu jomas un piešķirtā finansējuma veida (skatīt 1. tabulu):

a)Eiropas enerģētikas tīkli (TEN-E), kurus izveidoja 1996. gadā¹⁴, bija Komisijas pārvaldīts instruments, kas finansēja elektroenerģijas un dabasgāzes infrastruktūru. Kritēriji kopīgu interešu projektu (KIP) apzināšanai TEN-E regulā tika noteikti 2013. gadā¹⁵;

b)Eiropas enerģētikas programma ekonomikas atveseļošanai (EEPEA) tika izveidota 2009. gadā, lai ar ieguldījumiem infrastruktūrā stimulētu ES ekonomiku¹⁶. EEPEA tiešā Komisijas pārvaldībā finansēja apstiprinātā sarakstā iekļautus projektus. Finansētie projekti joprojām tiek īstenoti, taču jauni projekti no šīs shēmas vairs netiks atbalstīti;

c)Eiropas infrastruktūras savienošanas instruments (EISI)¹⁷ tika izveidots, lai nodrošinātu ieguldījumus transporta, enerģētikas un telekomunikāciju nozarē no 2014. līdz 2020. gadam¹⁸. Fonda mērķis ir piesaistīt privātos ieguldījumus, izmantojot vairākus mehānismus, tostarp dotācijas, īpašus aizdevumus, garantijas, parādu un kapitāla vērtspapīru instrumentus. Līdzfinansēšana ar dotāciju starpniecību notiek, pamatojoties uz atklātiem uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus, un to pārvalda Inovācijas un tīklu izpildaģentūra (INEA), un

d)finansējumu enerģētikas infrastruktūrai nodrošina arī Eiropas struktūrfondi un investīciju fondi (ESI fondi)¹⁹. Šā finansējuma pamatā ir valstu darbības programmas, kuras apstiprina Komisija.

19

Komisija 2010. gadā lēsa, ka Eiropas enerģētikas nozarei līdz 2020. gadam būs vajadzīgi ieguldījumi 1 triljona EUR apmērā. No šīs summas aptuveni 210 miljardi EUR būs vajadzīgi Eiropas nozīmes elektroenerģijas un gāzes tīkliem²⁰. Vēl nesenāk Starptautiskā Enerģētikas aģentūra (SEA) aprēķināja, ka ES elektroenerģijas un gāzes tīkliem vajadzīgo ieguldījumu kopējā summa laikposmam no 2014. līdz 2035. gadam pieaugs līdz 931 miljardam EUR²¹.

1Cita starpā tā ietver 1995. un 2007. gadā publicētos Komisijas paziņojumus par ES enerģētikas politiku, klimata un enerģētikas tiesību aktu kopumus 2020. un 2030. gadam un Komisijas neseno paziņojumu par Enerģētikas savienību.

2“Eiropas enerģētiskās drošības stratēģija”, COM(2014) 330 final, 28.5.2014.

3Eiropas Savienības Padomes Transporta, telekomunikāciju un enerģētikas padomes 2014. gada 9. decembra sanāksmes secinājumi.

4Vairumtirdzniecība notiek starp enerģijas importētājiem vai ražotājiem un piegādātājiem, kuri energoproduktus pārdod galapatērētājiem.

5Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Regula (ES) Nr. 1227/2011 par enerģijas vairumtirgus integritāti un pārredzamību (OV L 326, 8.12.2011., 1. lpp.).

6Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. janvāra Direktīva 2005/89/EK par pasākumiem, lai nodrošinātu elektroapgādes drošumu un ieguldījumus infrastruktūrā (OV L 33, 4.2.2006., 22. lpp.).

7Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 20. oktobra Regula (ES) Nr. 994/2010 par gāzes piegādes drošības aizsardzības pasākumiem un Padomes Direktīvas 2004/67/EK atcelšanu (OV L 295, 12.11.2010., 1. lpp.).

8https://ec.europa.eu/energy/en/consultations/consultation-generation-adequacy-capacity-mechanisms-and-internal-market-electricity

9Tirgu sasaiste ir atsevišķu elektroenerģijas nākamās dienas tūlītējo tirgu apvienošana, izmantojot pieejamo pārrobežu pārvades jaudu. Lai īstenotu elektroenerģijas tirgu sasaisti Eiropas Savienībā, ir izstrādāts īpašs algoritms – EUPHEMIA.

10Gāzes mezgls ir fizisks vai virtuāls tirdzniecības punkts, kur gāzes piegādes cena tiek noteikta atbilstoši pieprasījumam reģionā. Mezgla cenas mainās, pamatojoties uz mainīgo mijiedarbību starp gāzes pieprasījumu un piedāvājumu.

11Eiropas Investīciju banka, “Energy Lending Criteria” [Aizdevumu izsniegšanas kritēriji enerģētikas projektiem], 2013. gada 23. jūlijs.

12Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 25. jūnija Regula (ES) Nr. 2015/1017 par Eiropas Stratēģisko investīciju fondu, Eiropas Investīciju konsultāciju centru un Eiropas Investīciju projektu portālu, ar ko groza Regulas (ES) Nr. 1291/2013 un (ES) Nr. 1316/2013.

13Atzinums Nr. 4/2015 par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Eiropas Stratēģisko investīciju fondu un ar ko groza Regulas (ES) Nr. 1291/2013 un (ES) Nr. 1316/2013 (OV 121, 15.4.2015., 1. lpp.).

14TEN-E programma tika izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Lēmumu Nr. 1364/2006/EK, ar ko nosaka pamatnostādnes Eiropas enerģētikas tīkliem un atceļ Lēmumu Nr. 96/391/EK un Lēmumu Nr. 1229/2003/EK (OV L 262, 22.9.2006., 1. lpp.).

15Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. aprīļa Regula (ES) Nr. 347/2013, ar ko nosaka Eiropas energoinfrastruktūras pamatnostādnes un atceļ Lēmumu Nr. 1364/2006/EK, groza Regulu (EK) Nr. 713/2009, Regulu (EK) Nr. 714/2009 un Regulu (EK) Nr. 715/2009 (OV L 115, 25.4.2013., 39. lpp.), ir paredzēta, lai veicinātu Eiropas enerģētikas tīklu (TEN-E) savlaicīgu attīstību un sadarbspēju.

16Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regula (EK) Nr. 663/2009, ar ko izveido programmu ekonomikas atveseļošanas atbalstam, piešķirot Kopienas finansiālo palīdzību projektiem enerģētikas jomā (OV L 200, 31.7.2009., 31. lpp.).

17Kā noteikts Regulā (ES) Nr. 2015/1017 par Eiropas Stratēģisko investīciju fondu, finanšu piešķīrums EISI enerģijas nozarei 2014.–2020. gadam bija samazināts par 500 miljoniem EUR (no 5 850 miljoniem EUR līdz 5 350 miljoniem EUR), lai daļēji finansētu iemaksu no Savienības vispārējā budžeta Eiropas Stratēģisko investīciju fondā.

18Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regula (ES) Nr. 1316/2013, ar ko izveido Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu, groza Regulu (ES) Nr. 913/2010 un atceļ Regulu (EK) Nr. 680/2007 un Regulu (EK) Nr. 67/2010 (OV L 348, 20.12.2013., 129. lpp.).

19Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1303/2013, ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

20“Enerģētikas infrastruktūras prioritātes 2020. gadam un pēc tam. Projekts integrētam Eiropas enerģētikas tīklam”, COM(2010) 677 galīgā redakcija, 17.11.2010.

21Starptautiskā Enerģētikas aģentūra, World Investment Outlook 2014 [Pasaules ieguldījumu perspektīvas, 2014. gads], Parīze, ESAO/SEA, 167. lpp.

Revīzijas tvērums un pieeja

20

Šajā revīzijā Palātas mērķis bija noteikt, vai iekšējā enerģijas tirgus politikas pasākumu īstenošana un ES izdevumi enerģētikas infrastruktūrai ir snieguši efektīvus energoapgādes drošības ieguvumus.

21

Konkrētāk, Palāta pārbaudīja, vai

οKomisija un dalībvalstis ir nodrošinājušas iekšējā enerģijas tirgus politikas īstenošanu, tādējādi uzlabojot energoapgādes drošību;

οenerģētikas infrastruktūra Eiropā ir piemērota pilnīgi integrētam tirgum, tādējādi nodrošinot efektīvu energoapgādes drošību, un

οES finansiālais atbalsts enerģētikas infrastruktūrai ir efektīvi veicinājis iekšējā enerģijas tirgus izveidi.

22

Revīzijas praktiskais darbs tika veikts no 2014. gada vidus līdz 2015. gada vidum.

23

Revīzijas uzmanības centrā bija gāzes transportēšana pa cauruļvadiem, uzglabāšana, tostarp SDG termināļos, un elektroenerģijas pārvade. Netika aplūkota ne enerģijas ražošana²², ne arī energoefektivitāte²³. Tāpat revīzijā netika ietvertas enerģijas sadales sistēmas galapatērētājiem, enerģētiskā nabadzība, enerģijas nodokļi un subsīdijas un enerģētikas un klimata politikas mērķi 2020. un 2030. gadam.

24

Revīzija aptvēra politikas pasākumus un finansējumu, sākot no 2007. gada. Tika izmantota reģionāla pieeja un veikta gadījumu izpēte sešās dalībvalstīs – Bulgārijā, Igaunijā, Lietuvā, Polijā, Spānijā un Zviedrijā. Palāta analizēja reģionālos tirgus un starpsavienojumu līmeni starp šīm dalībvalstīm un to kaimiņvalstīm.

25

Veicot gadījumu izpēti, Palāta novērtēja ieguldījumu vajadzību noteikšanu, iekšējā enerģijas tirgus principu īstenošanu, pārrobežu sadarbības aspektus un projektu priekšlikumu pamatojumu. Šī izlase nodrošināja visas ES plašu ģeogrāfisko pārstāvību. Gadījumu izpēte aptvēra 15 konkrētu ES līdzfinansētu projektu piemērus. Revīzijas darbā visos gadījumos tika iekļautas intervijas ar dalībvalstu un ES amatpersonām.

26

Palāta arī apzināja labu praksi, ja tas bija iespējams, lai to varētu izmantot ieinteresētās personas citās dalībvalstīs.

22Attiecībā uz ražošanu skatīt Īpašo ziņojumu Nr. 6/2014 “Kohēzijas politikas līdzekļu piešķiršana atjaunojamās enerģijas ražošanai: vai sasniegti labi rezultāti” (http://eca.europa.eu).

23Attiecībā uz patēriņu skatīt Īpašo ziņojumu Nr. 21/2012 “Kohēzijas politikas ieguldījumi energoefektivitātē un to rentabilitāte” (http://eca.europa.eu).

Apsvērumi

Mērķis pabeigt iekšējā enerģijas tirgus izveidi līdz 2014. gadam netika sasniegts

27

Kopš 2007. gada iekšējam enerģijas tirgum ir pievērsta liela uzmanība ES enerģētikas politikas izstrādē. Trešajā enerģētikas paketē, kuru pieņēma 2009. gadā, ibija prasīts transponēt gāzes un elektrības direktīvas līdz 2011. gada 3. martam²⁴. Tomēr minētajā gadā šis mērķis netika sasniegts. Papildus tam 2009. gadā tika pieņemtas trīs Komisijas regulas, kas veido daļu no trešās enerģētikas paketes²⁵.

28

Padome 2011. gadā atkārtoti apliecināja savu apņemšanos attiecībā uz iekšējo enerģijas tirgu, norādot, ka “līdz 2014. gadam būtu jāpabeidz iekšējā enerģijas tirgus izveide, lai būtu iespējama brīva gāzes un elektroenerģijas plūsma”²⁶. 2014. gada decembrī, kad šis mērķis vēl joprojām nebija sasniegts, Padome vēlreiz apstiprināja “steidzamo nepieciešamību visām dalībvalstīm efektīvi un konsekventi īstenot un piemērot trešajā enerģētikas paketē izklāstītos noteikumus”²⁷.

29

Lai sasniegtu šo mērķi, ir svarīgi:

οīstenot ES tiesisko regulējumu attiecībā uz iekšējo enerģijas tirgu;

οmazināt sadrumstalotību, ko rada atšķirības starp vietējiem un valstu tirgiem;

οpanākt cenu konverģenci un

οnodrošināt atbilstošas enerģētikas infrastruktūras pieejamību (skatīt, sākot no 72. punkta).

Joprojām ir problēmas ar ES tiesiskā regulējuma īstenošanu iekšējā enerģijas tirgus jomā

30

Trešā enerģētikas pakete ietver gan regulas, kas tiek tieši piemērotas, gan arī direktīvas, kas jāintegrē ikvienas dalībvalsts tiesiskajā regulējumā. Komisija uzrauga progresu, veicot:

a)transponēšanas pārbaudes, lai pārbaudītu, vai dalībvalstis ir atjauninājušas savus tiesību aktus ar mērķi tajos iestrādāt direktīvu noteikumus²⁸. Ja Komisija uzskata, ka dalībvalsts to nav izdarījusi, tā var uzsākt pārkāpuma procedūru, kuras rezultātā var tikt ierosināta lieta Eiropas Savienības Tiesā, un

b)atbilstības pārbaudes, lai novērtētu, vai praktiski veiktās izmaiņas atbilst direktīvu noteikumiem. Lai atvieglotu novērtēšanu, Komisija sūta dalībvalstīm informācijas un paskaidrojumu pieprasījumus; šīs informācijas apmaiņai izmanto rīku, kura nosaukums ir“EU pilot”. Ja saskaņā ar Komisijas novērtējumu dalībvalstīs praktiski veiktās izmaiņas pienācīgi neatspoguļo direktīvu noteikumus, saskaņā ar LESD 258. pantu tā var uzsākt oficiālu pārkāpuma procedūru.

31

Informācija par šo pārbaužu rezultātiem, tostarp par pārkāpumu procedūrām attiecībā uz trešās enerģētikas paketes tiesību aktiem (ņemot vērā stāvokli 2015. gada 30. jūnijā), ir sniegta 2. tabulā. Analīze liecina, ka vēl ir daudz darāmā, lai varētu uzskatīt, ka trešā enerģētikas pakete dalībvalstīs ir pilnībā īstenota. Līdz 2015. gada 30. jūnijam:

a)saistībā ar trešās enerģētikas paketes noteikumu netransponēšanu Komisija uzskatīja par vajadzīgu uzsākt pārkāpumu procedūras pret 19 no 28 dalībvalstīm. Visas šīs procedūras līdz 2015. gada 30. jūnijam tika slēgtas;

b)attiecībā uz neatbilstību trešās enerģētikas paketes noteikumiem Komisija 2013. gadā sāka pieprasīt informāciju no dalībvalstīm un dažos gadījumos uzsāka pārkāpumu procedūras:

i)attiecībā uz 10 dalībvalstīm Komisija bija pabeigusi novērtējumu un uzsākusi pārkāpumu procedūras saskaņā ar LESD 258. pantu. Neviena no tām vēl nav slēgta;

ii)attiecībā uz 4 dalībvalstīm Komisija bija pieprasījusi informāciju, izmantojot “EU pilot”, bet novērtējumu vēl nebija pabeigusi;

iii)attiecībā uz 14 dalībvalstīm Komisija vēl nebija nosūtījusi informācijas pieprasījumu.

32

Šajā revīzijā aplūkotie trešās enerģētikas paketes noteikumi, kuru izpildē tika atklātas problēmas, Komisijai veicot pārbaudes, ietver:

οvalstu regulatoru darbību (skatīt 34.–36. punktu);

οpārvades sistēmu operatoru darbību (skatīt 37.–42. punktu);

οar dažādiem cenu regulēšanas veidiem saistītus jautājumus (skatīt 64. punktu).

33

Revīzijas laikā Palāta apstiprināja turpmākajos punktos izklāstītās problēmas šajās jomās.

2. tabula

Komisijas veikto trešās enerģētikas paketes transponēšanas un atbilstības pārbaužu rezultāti (stāvoklis 2015. gada 30. jūnijā)

| Transponēšanas pārbaudes | Atbilstības pārbaudes
| Komisijas veiktā transponēšanas pārbaude ir pabeigta | Uzsākta un slēgta pārkāpuma procedūra | Komisija uzsākusi pārkāpuma procedūru | Pārkāpuma procedūra ir slēgta
Beļģija | √ | √ | √ | Nav slēgta
Bulgārija | √ | √ | Nav uzsāktas procedūras |
Čehijas Republika | √ | N/P | Nav uzsāktas procedūras |
Dānija | √ | √ | Nav uzsāktas procedūras |
Vācija | √ | N/P | √ | Nav slēgta
Igaunija | √ | √ | Nav uzsāktas procedūras |
Īrija | √ | √ | Nav uzsāktas procedūras |
Grieķija | √ | N/P | Nav uzsāktas procedūras |
Spānija | √ | √ | √ | Nav slēgta
Francija | √ | √ | √ | Nav slēgta
Horvātija | √ | N/P | √ | Nav slēgta
Itālija | √ | N/P | √ | Nav slēgta
Kipra | √ | √ | Nav uzsāktas procedūras |
Latvija | √ | N/P | Nav uzsāktas procedūras |
Lietuva | √ | √ | Nav uzsāktas procedūras |
Luksemburga | √ | √ | √ | Nav slēgta
Ungārija | √ | N/P | √ | Nav slēgta
Malta | √ | N/P | Nav uzsāktas procedūras |
Nīderlande | √ | √ | Nav uzsāktas procedūras |
Austrija | √ | √ | √ | Nav slēgta
Polija | √ | √ | Nav uzsāktas procedūras |
Portugāle | √ | N/P | Nav uzsāktas procedūras |
Rumānija | √ | √ | √ | Nav slēgta
Slovēnija | √ | √ | Nav uzsāktas procedūras |
Slovākija | √ | √ | Nav uzsāktas procedūras |
Somija | √ | √ | Nav uzsāktas procedūras |
Zviedrija | √ | √ | Nav uzsāktas procedūras |
Apvienotā Karaliste | √ | √ | Nav uzsāktas procedūras |

Piezīme:
– “N/P” nozīmē to, ka pārkāpuma procedūra netika uzsākta un, pamatojoties uz transponēšanas pārbaudēm, kas tagad ir pabeigtas visās dalībvalstīs, Komisija nevienu pārkāpuma procedūru vairs neuzsāks.
– “Nav uzsāktas procedūras” nozīmē to, ka pret attiecīgo dalībvalsti pārkāpuma procedūra nav uzsākta. Komisija pārskata situāciju un pārkāpumu procedūras var uzsākt vēlāk.
– “Nav slēgta” nozīmē to, ka pārkāpuma procedūra pašlaik norisinās, bet vēl nav slēgta.

Avots: Eiropas Revīzijas palāta, pamatojoties uz Komisijas sniegto informāciju.

Energoregulatori, pildot savus uzdevumus, saskaras ar problēmām gan valsts, gan ES līmenī

34

Šajā revīzijā iegūtie pierādījumi norāda uz šādām problēmām VRI darbībā:

a)lai nodrošinātu, ka VRI var pienācīgi veikt savus uzdevumus, būtiska nozīme ir to neatkarībai. Regulatīvo iestāžu vadītāji būtu jāizraugās pārredzamā veidā, un tiem būtu jādod rīcības brīvība. Šie principi ne vienmēr tiek ievēroti. Piemērus skatīt 1. izcēlumā;

b)vairāku VRI pārstāvji uzsvēra risku saistībā ar šo iestāžu funkciju ierobežojumiem. Dažu valstu valdības ir paturējušas konkrētas regulatīvās pilnvaras vai uzlikušas par pienākumu VRI izmantot tādas tarifu noteikšanas metodes, kas varētu piešķirt priekšrocības noteiktiem tirgus dalībniekiem. Piemērus skatīt 2. izcēlumā;

c)lai gan VRI pienākumi visās dalībvalstīs ir vienādi, dažādām VRI pieejamo resursu līmenis būtiski atšķiras. To cilvēku skaits Palātas apmeklētajās VRI, kuri nodarbojās ar enerģētikas jautājumiem, svārstījās no 21 līdz vairāk nekā 200. Dažas VRI uzskata, ka tām ir pietiekami resursi, lai aptvertu visus enerģijas tirgus aspektus. Tomēr resursu ierobežojumu dēļ dažas VRI salīdzinājumā ar citām ir labāk sagatavotas dalībai starptautiskajā sadarbībā, kas ir ļoti svarīga iekšējam enerģijas tirgum (skatīt 35. punktu). Piemērus skatīt 3. izcēlumā.

1. izcēlums

Faktori, kas ietekmē VRI neatkarību

Bulgārija: laikā no 2009. līdz 2015. gadam valdība vairākas reizes – tostarp četrreiz 2013. gadā vien – nomainīja Enerģētikas un ūdensapgādes regulatīvās komisijas (EŪRK) priekšsēdētāju. Neatkarīgajiem regulatoriem ir jānosaka enerģijas tarifi, atsaucoties uz faktisko izmaksu bāzi. Tomēr EŪRK noteica regulētas elektroenerģijas cenas, tāpēc vadošais enerģētikas uzņēmums bija spiests iegādāties elektroenerģiju par augstām cenām un pārdot to par zemākām cenām nekā publiskā sektora pakalpojumu sniedzējs, no 2010. gada līdz 2014. gada beigām uzkrājot deficītu aptuveni 800 miljonu EUR apmērā.

Lietuva: Lietuvas parlamentam kopš 2013. gada ir pilnvaras balsot par VRI vadītāja nomaiņu, ja tas neapstiprina energoregulatora darbības gada pārskatu.

2. izcēlums

VRI funkciju ierobežojumi

Spānija: Rūpniecības, enerģētikas un tūrisma ministrija nosaka gāzes un elektroenerģijas tarifus vai sistēmu maksājumus, par kuriem PSO izraksta rēķinus gāzes un elektroenerģijas infrastruktūras lietotājiem. VRI piedāvā metodiku elementiem, kas veido tikai vienu trešdaļu no galīgajiem tīkla tarifiem, savukārt izmaksu pozīcijas, kas veido pārējās divas trešdaļas, nosaka tikai Spānijas valdība. Tas rada jautājumu, vai VRI ir pietiekamas pilnvaras veikt šo regulatīvo funkciju.

Lietuva: trešajā enerģētikas paketē ir paredzēts, ka VRI jābūt atbildīgām par pārvades vai sadales tarifu noteikšanu saskaņā ar pārredzamiem kritērijiem. Tomēr Lietuvas valdība nosaka metodiku gāzes un elektroenerģijas pārvades tarifu noteikšanai, un mazumtirdzniecības cenas tiek regulētas. Tādējādi saskaņā ar VRI provizoriskiem aprēķiniem abi valdībai piederošie vadošie enerģētikas uzņēmumi, izmantojot tarifus, līdz 2024. gadam varēs iekasēt par 167 miljoniem EUR vairāk nekā gadījumā, ja tarifus būtu noteikusi VRI.

3. izcēlums

VRI resursu pietiekamība

Zviedrija: Zviedrijas Enerģijas tirgus inspekcija apliecināja, ka ar saviem 100 nozares speciālistiem tā ir pilnībā gatava dalībai aģentūrā ACER, tostarp nodrošinot norīkotos valsts ekspertus. Inspekcija arī apliecināja, ka tā ir veikusi visus sagatavošanas darbus, lai īstenotu REMIT regulu, tostarp pilnībā sagatavojot vajadzīgo komandu.

Igaunija: valsts konkurences iestādē, kurā ir 61 darbinieks, enerģētikas jomā strādā tikai 21 speciālists. Analizējot Igaunijas enerģijas tirgu, Komisija pauda bažas par to, vai VRI ir pietiekami resursi Igaunijas enerģijas tirgus regulēšanai un dalībai ES līmeņa sadarbības pasākumos (skatīt III pielikumu).

35

Vienota ES līmeņa energoregulatora nav, bet VRI ir jāsadarbojas ACER (skatīt 13. punktu) ietvaros. ES enerģijas tirgiem kļūstot labāk integrētiem, aizvien lielāka nozīme ir pārrobežu regulatīvo jautājumu risināšanai. Pašlaik aģentūra ACER šo jautājumu risināšanai izmanto darba grupu sistēmu, tostarp ir izveidotas elektroenerģijas, gāzes, tirgus integritātes un uzraudzības darba grupas. Kaut arī šī pieeja tika izveidota, lai veicinātu dalībvalstu tiešu līdzdalību, praksē ne visas dalībvalstis līdzdarbojas vienādā mērā, tāpēc aktīvākajām dalībvalstīm ir lielāka ietekme šo grupu darbā. Dažas VRI norādīja, ka to resursi – speciālisti, kas spēj mijiedarboties starptautiskā vidē, kā arī ceļa izdevumu budžets – ir ierobežoti (skatīt 34. punktu). III pielikumā ir sniegta informācija par dalībvalstu pārstāvjiem ACER darba grupās.

36

Viens no aģentūras ACER pienākumiem ir analizēt enerģijas tirgus tendences un sniegt politikas ieteikumus VRI un ES iestādēm. Tomēr tai nav pilnvaru pieprasīt VRI un dalībvalstu valdībām sniegt attiecīgos enerģijas tirgus datus. Datu trūkums ierobežo ACER spēju veikt tirgus analīzi un sniegt politikas ieteikumus ES iestādēm un dalībvalstu VRI.

PSO nošķiršana ir formāli īstenota, bet ne vienmēr ir radījusi liberalizētu un konkurētspējīgu tirgu

37

Elektroenerģija un gāze tiek reti patērēta vietā, kur tā tiek ražota vai nonāk valstī. Lai milzīgais daudzums enerģijas nonāktu pie patērētājiem, ir izveidotas pārvades sistēmas. Organizācijas, kas šīs sistēmas pārvalda, ES dalībvalstīs sauc par pārvades sistēmu operatoriem.

38

Pārvades nodalīšanu no citām darbībām, tādām kā ražošana un sadale vertikāli integrētos enerģētikas uzņēmumos, sauc par nošķiršanu. Tas sākās ar pirmo un otro enerģētikas paketi. Komisija ir apstiprinājusi, ka visas dalībvalstis ir formāli transponējušas trešās enerģētikas paketes tiesību aktus, tostarp noteikumus attiecībā uz nošķiršanu (skatīt 31. punktu). 2. attēlā ir aprakstīta PSO loma un vieta enerģijas tirdzniecībā pirms un pēc nošķiršanas.

39

Lai gan nošķiršanas un citu pasākumu mērķis bija izveidot regulējuma nosacījumus iekšējam enerģijas tirgum, liberalizēts un konkurētspējīgs tirgus bieži vien netika radīts. Tas ir tāpēc, ka daudzu valstu valdības un vadošie enerģētikas uzņēmumi ar noteikumu un tehnisku ierobežojumu palīdzību turpināja ierobežot trešo pušu piekļuvi tīklam. Piemēram, jauniem dalībniekiem gāzes un elektroenerģijas tirgū ir vajadzīga piekļuve pārvades un uzglabāšanas iekārtām. Bez šādas piekļuves ienākšana valsts elektroenerģijas vai gāzes tirgū jaunpienācējiem ir sarežģīta. Piemēram, Polijas vadošais gāzes uzņēmums 2010. gadā izveidoja īpašam nolūkam dibinātu uzņēmumu, kuru VRI neuzskata par PSO, bet kuram pieder 100 % pazemes gāzes krātuvju Polijā. Šādā situācijā pastāv risks, ka šis meitasuzņēmums var ierobežot jaunu gāzes piegādātāju piekļuvi Polijas tirgum²⁹.

2. attēls

Enerģijas tirdzniecība un pārvade pirms un pēc nošķiršanas

Avots: James Matthys-Donnadieu 2014. gada 26. augusta prezentācija vasaras skolā “Elektroenerģijas tirgus ekonomika”, Ģentes universitāte.

40

Tā kā dalībvalstu tīkli ar infrastruktūras palīdzību tiek aizvien vairāk savstarpēji savienoti, ir noteikti vajadzīga ciešāka kaimiņvalstu PSO sadarbība, tostarp koordinēta pieeja infrastruktūras attīstībai, jo īpaši saistībā ar apgādes drošību. Kā labas sadarbības piemērs minams Zviedrijas elektroenerģijas PSO, kas var pārvaldīt arī Norvēģijas un Dānijas tīklus, jo attiecīgie PSO tā ir vienojušies un to tīkli ir tehniski savstarpēji savienoti. Tomēr šāds sadarbības līmenis nav plaši izplatīts.

41

Visi PSO ir jāsertificē attiecīgajām VRI. Sava loma šajā procesā ir Komisijai, kas sniedz atzinumu par VRI sagatavotajiem lēmumu projektiem. Sniedzot atzinumu, Komisija pārbauda, vai PSO ir pietiekami līdzekļi un vai tie var pieņemt neatkarīgus lēmumus par ieguldījumiem. Joprojām ir PSO, kuriem Komisija vēl nav pabeigusi sertifikāciju³⁰.

42

Vienota ES līmeņa PSO nav. PSO savstarpēji sadarbojas elektroenerģijas un gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīklā (PSOET). Dažādu valstu PSO dalība PSOET atšķiras, un tas rada risku, ka izstrādātie tehniskie risinājumi ir piemērotāki tām pusēm, kas iesaistījušās visaktīvāk.

Lielās atšķirības dalībvalstu enerģijas tirgu organizēšanā var kavēt iekšējā enerģijas tirgus turpmāko attīstību

43

Komisija ir novērtējusi paveikto ceļā uz iekšējo enerģijas tirgu un secinājusi, ka eksistē 28 dažādi valstu tiesiskie regulējumi attiecībā uz enerģijas tirgu³¹. Tādējādi Eiropas Savienībā darbojas atsevišķi vietējie, valsts un reģionālie tirgi, nevis vienots iekšējais enerģijas tirgus. Iekšējā enerģijas tirgus turpmākās izveides uzdevums ir atrast līdzekļus, lai šie tirgi varētu sadarboties. Tas ir svarīgs uzdevums, jo:

οEiropas Savienībā joprojām tiek izmantoti vairāki atšķirīgi tirdzniecības mehānismi;

οenerģijas tirgu ietekmē dažādas intervences;

οtīkla kodeksu izstrāde un īstenošana joprojām rada problēmas; kā arī

οdažādiem tirgiem ir atšķirīgs tirgus integritātes un pārredzamības līmenis.

Eiropas Savienībā joprojām ir vairāki atšķirīgi tirdzniecības mehānismi

44

Trešajā enerģētikas paketē nav noteikti konkrēti tirdzniecības mehānismi, kas būtu jāievieš visā ES. Gāzes un elektroenerģijas tirdzniecība praktiski notiek dažādos veidos (skatīt 60. punktu). Tos tirgus, kuri efektīvi veicina iekšējā tirgus izveidi, raksturo likviditāte, pārredzamība un atvērtība līdzdalībai. Revīzijas laikā tika novēroti vismaz četri dažādi tirdzniecības mehānismi, kas šīs iezīmes parāda dažādās pakāpēs, kā tas aprakstīts 3. tabulā.

Valsts enerģijas tirgu ietekmē valdības intervences, kuru mērķis ir sasniegt citu valsts vai ES politikas jomu mērķus

45

Enerģētikas politika ir cieši saistīta ar daudzām citām – plašākām politikas jomām gan valsts, gan arī ES līmenī, piemēram, ar ekonomikas, klimata pārmaiņu, rūpniecības, inovācijas vai darba tirgus politiku. Šo politikas jomu īstenošanas pasākumi var ietekmēt enerģijas tirgus darbību, piemēram, ietekmējot noteiktu enerģijas avotu izvēli vai kādu no tiem īpaši atbalstot. Lai gan šī politika atsevišķas dalībvalsts līmenī var būt pilnīgi racionāla, piemēram, atbalstot vietējos enerģijas avotus un tādējādi, iespējams, veicinot izpratni par enerģētisko drošību attiecīgajā dalībvalstī, tā var traucēt tirgus darbībai un cenu noteikšanai iekšējā enerģijas tirgū.

3. tabula

Konstatētie enerģijas tirdzniecības mehānismi

Likviditāte
Pārredzamība
Atvērtība līdzdalībai
Piemērs no revīzijas gadījumu izpētes

Reģionālās biržas
Šie tirgi, ko atbalsta ilgtermiņa finanšu riska ierobežošanas mehānismi, aptver vairākas valstis, un to mērķis ir izveidot teritoriju, kur enerģija var plūst brīvi. Tiem parasti ir augsta likviditāte, un to darbības pamatā ir tirgus dalībnieku brīva griba.
√
√
√
Kopējā elektroenerģijas tirdzniecības birža Ziemeļvalstu un Baltijas reģionā.

Tiešā tirdzniecība starp uzņēmumiem (B2B)
Tā ietver tirdzniecību starp enerģijas ražotāju un klientu. Šīs vienošanās, kas parasti ir ilgtermiņa līgumi, nav pārredzamas, jo tirdzniecības nosacījumi netiek izpausti citiem tirgus dalībniekiem. Tādējādi ir grūti noteikt gāzes un elektroenerģijas atsauces cenu noteiktā tirgus zonā.
X
X
√
Revīzijas laikā šādā veidā 100 % apmērā tika veikta gāzes un elektroenerģijas tirdzniecība Bulgārijā.

Spānijā līdz 2014. gadam nebija integrēta, organizēta gāzes tirgus. 2013. gadā aptuveni 66 % gāzes tirdzniecības notika SDG termināļos, pamatojoties uz divpusējiem līgumiem. VRI bija grūtības iegūt objektīvus datus par gāzes cenām.

Slēgtās biržas
Tās tiek veidotas pēc dalībvalsts valdības iniciatīvas vai saskaņā ar tās rīkojumu. Pienākums veikt tirdzniecību šādā biržā varētu norādīt uz to, ka cenu piedāvājumi nav pilnībā balstīti uz piedāvājuma un pieprasījuma dinamiku.
√
√
X
2013. gadā 50 % elektroenerģijas Polijā tika pārdoti biržā, bet pārējā daļa tika realizēta tirdzniecībā starp uzņēmumiem. Polijas Enerģijas biržu izveidoja tirgotāju grupa, bet vēlāk to atbalstīja valsts iestādes, pieprasot elektroenerģijas ražotājiem vismaz 70 % savas produkcijas pārdot biržā.

Pārpalikumu tirgi
Visbiežāk sastopami gāzes nozarē. Šīs biržas darbojas situācijā, kur tirgu galvenokārt regulē vai ietekmē viens liels piegādātājs. Tādējādi, lai gan tirdzniecība ir pārredzama, tā neatspoguļo cenu dinamiku tirgū kopumā.
√
X
X
Polijas gāzes birža piedāvā iespēju iegādāties gāzi, kuras cena ir par vairāk nekā 20 % zemāka nekā regulētā vairumtirdzniecības cena.

Avots: Eiropas Revīzijas palāta.

46

Komisija zina, kāda ir šo intervenču iespējamā ietekme uz enerģijas tirgus darbību. Tomēr Komisijas iespējas šos pasākumus ierobežot ir minimālas – pat gadījumos, kad tā to vēlējās. Savu nostāju Komisija ir paudusi pamatnostādnēs par valsts atbalstu enerģētikas jomā³² un paskaidrojumos par enerģētikas paketēm. Komisijas galvenie ieteikumi, kas attiecas uz šo revīziju, ir šādi:

οvairumtirdzniecības cenu regulēšana būtu jāaizliedz³³, un

οregulētās mazumtirdzniecības cenas būtu jānosaka tādā līmenī, lai būtu iespējami konkurējoši piedāvājumi. Elektroenerģijas komponenta daļai regulētajā cenā nevajadzētu būt mazākai par vidējo vairumtirdzniecības cenu attiecīgajā tirgū³⁴.

Tīkla kodeksu un pamatnostādņu pieņemšana: īpaši lēna elektroenerģijas jomā

47

Tīkla kodeksi ir tehniski noteikumi, kas paredzēti, lai nodrošinātu pamatu tehniskajai sadarbspējai ES elektroenerģijas un gāzes pārvades sistēmās. Kodeksi ietver vienotus tehniskos standartus, kuriem vajadzētu nodrošināt brīvu enerģijas plūsmu pāri robežām. Tie papildina enerģijas tirgus tiesisko regulējumu, lai nodrošinātu pakešu vienotu īstenošanu. Pilnībā ieviešot tīkla kodeksus, varētu tikt samazināts tirdzniecības mehānismu skaits un nodrošināti saderīgu tirgu integrācijai vajadzīgie nosacījumi. Šajā procesā īpaši svarīga loma ir aģentūrai ACER – tā sagatavo pamatnostādnes un arī novērtē PSOET izstrādātos kodeksus pirms to iesniegšanas Komisijai. Pēc tam Komisija ir atbildīga par kodeksu galīgās redakcijas pieņemšanu un tās komiteju procedūras koordinēšanu, kurā kodeksi tiek oficiāli pieņemti.

48

Pašlaik enerģijas tirdzniecība dažās dalībvalstīs un starp tām notiek arī bez pilnībā saskaņotiem un apstiprinātiem tīkla kodeksiem. Tomēr šā procesa pabeigšanai būtu svarīga nozīme pienācīgi funkcionējoša iekšējā enerģijas tirgus izveidē.

49

Kā parādīts 4. tabulā, kodeksu saskaņošana ir izrādījusies garš un grūts process. Līdz 2015. gada 30. jūnijam:

οir panākts zināms progress gāzes nozarē, jo četri no pieciem kodeksiem ir apstiprināti, bet par vienu notiek sarunas;

οsavukārt elektroenerģijas nozarē nav apstiprināts neviens no 11 kodeksiem. Pat pēc tam, kad aģentūra ACER ir iesniegusi dokumentus Komisijai, tīkla kodeksu apstiprināšana, izmantojot komiteju procedūru, ilgstoši kavējas. No deviņiem kodeksiem, kas iesniegti Komisijai, komiteju procedūra ir uzsākta tikai pieciem.

4. tabula

Tīkla kodeksu izstrādes process

|  | ACER izstrādājusi pamatnostādnes | Pabeigta kodeksa izstrāde elektroenerģijas PSOET un gāzes PSOET | ACER galīgais ieteikums | Uzsākta komiteju procedūra | Kodekss publicēts ES Oficiālajā Vēstnesī
Gāze | Jaudas sadales mehānismi | 2011. g. III cet. | 2012. g. III cet. | 2012. g. IV cet. | 2013. g. I cet. | 2013. g. IV cet.
Pārslodzes vadības procedūras | N/P | N/P | N/P | 2012. g. I cet. | 2012. g. III cet.
Gāzes līdzsvarošanas un pārvades sistēmas | 2011. g. IV cet. | 2013. g. I cet. | 2013. g. I cet. | 2013. g. III cet. | 2014. g. I cet.
Savstarpējās izmantojamības un datu apmaiņas noteikumi | 2012. g. III cet. | 2013. g. IV cet. | 2014. g. I cet. | 2014. g. III cet. | 2015. g. II cet.
Saskaņotas pārvades tarifu struktūras | 2013. g. IV cet. |  |  |  |
Elektroenerģija | Jaudas sadale un pārslodzes vadība | 2011. g. II cet. | 2012. g. III cet. | 2013. g. I cet. | 2014. g. III cet. |
Jaudas iepriekšparedzēta sadale | 2013. g. III cet. | 2014. g. II cet. | 2015. g. II cet. |
Ražošanas savienojums | 2011. g. II cet. | 2012. g. II cet. | 2013. g. I cet. | 2015. g. I cet. |
Pieprasījuma savienojums | 2012. g. IV cet. | 2013. g. I cet. | 2015. g. II cet. |
Augstsprieguma līdzstrāvas savienojums | 2014. g. II cet. | 2014. g. III cet. | 2015. g. II cet. |
Darbības drošība | 2011. g. IV cet. | 2013. g. I cet. | 2013. g. IV cet. |  |
Darbības plānošana un laika grafiku veidošana | 2013. g. I cet. | 2013. g. IV cet. |  |
Slodzes/frekvences kontrole un rezerves | 2013. g. II cet. | 2013. g. III cet. |  |
Operatīvā apmācība |  |  |  |
Prasības un darbības procedūras ārkārtas situācijās | 2015. g. I cet. | 2015. g. II cet. |  |
Līdzsvarošana | 2012. g. III cet. | 2013. g. IV cet. |  |  |

Piezīme: attiecībā uz gāzes pārslodzes vadības procedūrām netika izmantots tāds pats process kā citiem tīkla kodeksiem. Šādas procedūras tika izveidotas jau trešajā enerģētikas paketē – Regulā (EK) Nr. 715/2009 – un pēc tam atjauninātas 2012. gadā, izmantojot komiteju procedūru.

Avots: Eiropas Revīzijas palāta, pamatojoties uz ACER sniegto informāciju.

50

Revīzijas grupa konstatēja četrus iemeslus, kāpēc šis process ir bijis lēns:

a)apzinātas vajadzības trūkums tirgos, kas jau pienācīgi darbojas. Šādu tirgu ieinteresētās personas nevēlas mainīt tehniskos noteikumus, un to prioritāte nav gūt labumu no labāk integrētiem Eiropas tirgiem. Piemēram, kopējās Ziemeļvalstu un Baltijas reģiona elektroenerģijas biržas diennakts tirgus mehānisms ELBAS³⁵ nav tehniski saskaņots ar diennakts tirdzniecības platformām Centrāleiropā. Ziemeļu un Baltijas reģiona dalībvalstis nevēlējās pieņemt kopējo Eiropas risinājumu, kas atšķīrās no ELBAS. Tādējādi izraisītās debates par to, kādu sistēmu izmantot visā Eiropā, kavē tirgu sasaisti;

b)trešajā enerģētikas paketē nav skaidra laika grafika vai norādes par termiņiem tīkla kodeksu sagatavošanai, apstiprināšanai vai ieviešanai;

c)kodeksu izstrāde PSOET un ACER ir sarežģīts process. Lēmumus par tīkla kodeksu izstrādi pieņem ar PSO balsu vairākumu PSOET un ar VRI balsu vairākumu aģentūrā ACER. Tā ir problēma, jo, lai gan PSOET ir Eiropas struktūras ar savu lomu iekšējā enerģijas tirgus izveidē, tie pārstāv arī savu atsevišķo dalībnieku intereses. Tas norāda uz iespējamu interešu konfliktu starp dalībniekiem un var radīt risku, ka risinājumi tiks pieņemti, pamatojoties uz mazāko kopsaucēju, bet tas neveicina optimālu tirgu sasaisti;

d)Komisija nav savlaicīgi uzsākusi un virzījusi komiteju procedūru, jo īpaši elektroenerģijas nozarē.

51

Tīkla kodeksu savlaicīga ieviešana ir notikusi ierobežotā apmērā. Lai veiktu divu tīkla kodeksu savlaicīgu ieviešanu, dažu dalībvalstu PSO un VRI izveidoja reģionālas iniciatīvas; septiņas dalībvalstis sadarbojās, kopš 2012. gada savlaicīgi ieviešot jaudas sadales mehānismu kodeksu gāzes nozarē³⁶.

Dažādiem tirdzniecības mehānismiem ir atšķirīgs integritātes un pārredzamības līmenis

52

Saskaņā ar iekšējā enerģijas tirgus principiem enerģijas tirdzniecībai jānotiek uz noteikumiem balstītos, pārredzamos tirgos. Kā aprakstīts iepriekš, dažādiem tirdzniecības režīmiem ir atšķirīgs pārredzamības līmenis (skatīt 44. punktu). Tieši šajā kontekstā 2011. gadā tika pieņemta ES regula³⁷ par enerģijas vairumtirgus integritāti un pārredzamību (skatīt 4. izcēlumu).

4. izcēlums

REMIT un ACER

ACER īstenotā REMIT ir Eiropas enerģijas vairumtirgus uzraudzības sistēma un vēl viens svarīgs ACER pienākums, papildinot tos, kas noteikti trešajā enerģētikas paketē. ACER pieprasīja jaunu IT infrastruktūru, uzraudzības instrumentus un specializētas zināšanas.

οĪstenošanas posms sākās ar regulas pieņemšanu un tika pabeigts, kad stājās spēkā noteikumi par datu vākšanu. ACER noteica enerģijas vairumtirgus uzraudzības metodiku, procedūras un IT rīkus, tostarp datu apmaiņu ar VRI un citām iestādēm valsts un ES līmenī.

οDarbības posmā ACER vāc un analizē datus, izmantojot četrpakāpju pieeju: novērošanu, netipisku notikumu iepriekšēju izmeklēšanu, gadījumu izmeklēšanu un izpildi. ACER vāc datus tieši no tirgus dalībniekiem un trešām personām.

53

Aģentūras ACER un četru dalībvalstu regulatori (no sešām revīzijā apmeklētajām dalībvalstīm) paziņoja, ka nav pilnībā gatavi REMIT īstenošanai. Viena VRI (Bulgārijā) norādīja, ka, tā kā valstī pašlaik nav enerģijas biržas, REMIT tai nav piemērojama.

54

Labi funkcionējošām biržām ir iekšējie pārredzamības mehānismi, kas paredzēti tam, lai novērstu tirgus manipulācijas. Šie pakalpojumi varētu būt noderīgi aģentūrai ACER un regulatoriem saistībā ar REMIT. Mazāk pārredzamiem tirdzniecības mehānismiem, tādiem kā B2B un pārpalikumu tirgi, vēl nav funkcionējošu uzraudzības mehānismu. Šā iemesla dēļ pat pēc REMIT pilnīgas stāšanās spēkā tirgus manipulācijas un neregulāras informācijas apmaiņas risks var saglabāties.

Lai gan Eiropas valstu tirgu apvienošanā ir gūti panākumi, iekšējā enerģijas tirgus ietekme uz cenām vēl nav pilnībā realizēta

55

Trešās enerģētikas paketes pieeja elektroenerģijas un gāzes tirgiem ir līdzīga. Līdzīgi ir arī abiem tirgiem izstrādātie modeļi, jo tie paredz piekļuvi enerģijai no vairākiem avotiem un cenu konkurenci ikvienā tirgus zonā (skatīt 12. punktu).

56

Enerģijas cenu līmeņu salīdzināšanai starp dalībvalstīm būtu jāizmanto vairumtirdzniecības, nevis mazumtirdzniecības cenas, jo pēdējās ietver nodokļus, citus papildu maksājumus un atlaides, kas dažādās dalībvalstīs ir atšķirīgas. Vidējās cenas, ko maksā mājsaimniecības un rūpnieciskie klienti, būtiski atšķiras no vairumtirdzniecības cenām (skatīt I pielikumu).

57

Viens no labi funkcionējoša iekšējā enerģijas tirgus rādītājiem būtu salīdzinoši nelielas atšķirības enerģijas vairumtirdzniecības cenās kaimiņvalstīs un reģionos. Būtiskas vairumtirdzniecības cenu atšķirības norādītu uz to, ka iespējamie ekonomiskie ieguvumi, ko varētu nodrošināt atvērti tirgi un starpsavienojumu iespējas, netiek realizēti.

58

Enerģijas vairumtirdzniecības un mazumtirdzniecības cenas dažās dalībvalstīs tiek regulētas, un tas var ietekmēt cenu atšķirību apmēru dalībvalstīs (skatīt 45. un 46. punktu).

59

Elektroenerģijas vairumtirdzniecības cenas dalībvalstīs nav izlīdzinājušās. Kā redzams 3. attēlā, elektroenerģijas vairumtirdzniecības cenas Eiropas Savienībā ir ļoti atšķirīgas. Augstākā vairumtirdzniecības cena ir par vairāk nekā 85 % augstāka par zemāko³⁸. Dažās kaimiņvalstīs ir vērojamas būtiskas atšķirības, piemēram, salīdzinot Igauniju un Latviju vai Čehijas Republiku un Poliju.

3. attēls

Vidējo elektroenerģijas pamatslodzes vairumtirdzniecības cenu salīdzinājums dalībvalstīs, kurām ir enerģijas biržas (2014. gads)

Piezīme: nav pieejama informācija par cenām Bulgārijā, Horvātijā, Kiprā, Luksemburgā un Maltā.

Avots: Eiropas Revīzijas palāta, pamatojoties uz Eiropas Komisijas datiem.

60

Saskaņā ar tirgus ekonomikas principiem, lai cenu konverģence tiktu īstenota praksē, ir jāizpilda trīs nosacījumi:

a)dalībvalstīm ir jāapņemas gādāt par liberalizēta un konkurētspējīga tirgus izveidi (skatīt 39. punktu);

b)dalībvalstīs izmantotajiem tirdzniecības mehānismiem jābūt savstarpēji saderīgiem. Ja viena dalībvalsts izmanto B2B modeli, bet cita ir reģionālās biržas dalībniece, efektīva tirgu sasaiste nav iespējama (skatīt 44. punktu);

c)ir jānodrošina pietiekama pārvades tīklu jauda gan pāri robežām, gan arī pašās dalībvalstīs.

61

Vairums dalībvalstu, kas kā tirdzniecības mehānismu izmanto kādu biržu, ir iesaistītas nākamās dienas tirgu sasaistē³⁹. Tomēr tas nav nodrošinājis pilnīgu elektroenerģijas vairumtirdzniecības cenu konverģenci, jo šīs dalībvalstis ne vienmēr izmanto vienus un tos pašus tirdzniecības mehānismus un starpsavienojumi starp dalībvalstīm un to teritorijās ir ierobežoti. Kā redzams 3. attēlā, cenu atšķirības šajās dalībvalstīs saglabājas.

62

Starpsavienojumi veicina valstu enerģijas tirgu sasaisti, kurai teorētiski vajadzētu ietekmēt enerģijas cenas, pieļaujot pārrobežu ietekmi uz tirgu. ES ir noteikusi mērķi nodrošināt, ka pārrobežu elektrotīklu starpsavienojumu jauda ir vismaz 10 % no attiecīgajā dalībvalstī uzstādītās elektroenerģijas ražošanas jaudas⁴⁰ (skatīt arī 75. punktu). Tomēr, sasniedzot 10 % starpsavienojumu līmeni, cenu konverģence ne vienmēr ir nodrošināta.

63

Starpsavienojumu līmenis, kas vajadzīgs, lai faktiski nodrošinātu cenu konverģenci, ir atkarīgs no tirgus vajadzībām un konkrētajiem apstākļiem dalībvalstīs un apkārtējos reģionos. Lai nodrošinātu elektroenerģijas cenu konverģenci, starpsavienojumu jauda varētu būt daudz lielāka par 10 %, bet noteiktās situācijās, jo īpaši attiecībā uz lieliem tirgiem, vajadzīgā starpsavienojumu jauda varētu būt mazāka. Piemēram, saskaņā ar 5. tabulu starpsavienojumu līmenis Portugālē ir zemāks par 10 %, bet, kā redzams 3. attēlā, būtiskas cenu atšķirības salīdzinājumā ar kaimiņvalsti Spāniju tajā nav. Citi piemēri par attiecību starp cenu konverģenci un šo starpsavienojumu mērķrādītāju ir sniegti 5. izcēlumā.

5. izcēlums

Elektroenerģijas cenu konverģence un elektroenerģijas starpsavienojumu 10 % mērķrādītājs

Igaunijas un Latvijas pašreizējā starpsavienojumu jauda sasniedz aptuveni 60 % no ražošanas jaudas Igaunijā un 33 % no jaudas Latvijā. Tādējādi to starpsavienojumu līmenis krietni pārsniedz 10 % mērķrādītāju, bet cenu atšķirības joprojām ir ievērojamas.

Polijai ir pietiekama starpsavienojumu jauda ar kaimiņvalstīm. Neņemot vērā starpsavienojumus ar trešām valstīm – Baltkrieviju un Ukrainu, starpsavienojumu jauda ir 15 % no pieejamās ražošanas jaudas. Tomēr pašreizējās pārrobežu līnijas, kuru kopējā jauda sasniedz 5 GW, komerciālajai tirdzniecībai lielākoties nav pieejamas to ierobežojumu dēļ, ko noteicis Polijas PSO, lai apturētu neplānotas enerģijas plūsmas no Vācijas.

Šīs neplānotās plūsmas ir saistītas ar lielo vēja elektroenerģijas ražošanas jaudu Ziemeļvācijā un ierobežoto pārvades jaudu Vācijā. Tā kā elektroenerģijas pārvade Vācijā nav iespējama, tā var ieplūst kaimiņvalstu tīklos, radot tā dēvētās “loka plūsmas”. Lai apturētu šīs iespējamās plūsmas, Polijas PSO slēdza gandrīz visu elektroenerģijas tirdzniecības starpsavienojuma jaudu ar Vāciju.

Vienīgais pilnībā funkcionējošais starpsavienojums, kas ietekmē elektroenerģijas cenu Polijā, ir SwePol savienojums ar Zviedriju (600 MW), kas sasniedz aptuveni 1,6 % no valsts kopējās pieejamās elektroenerģijas ražošanas jaudas Polijā (skatīt 7. izcēlumu).

64

Dažas dalībvalstis, lai gan ir apņēmušās īstenot ar iekšējo enerģijas tirgu saistītas reformas, joprojām nepieļauj, lai enerģijas cenas nosaka piedāvājuma un pieprasījuma dinamika. Vienā no revīzijā ietvertajām dalībvalstīm tika izmantota enerģijas vairumtirdzniecības cenu regulēšana, savukārt četras no revīzijai izraudzītajām dalībvalstīm izmantoja dažādus mazumtirdzniecības cenu regulēšanas veidus.

Gāzes mērķmodeļa pilnīgai īstenošanai var būt tikai ierobežota ietekme uz gāzes vidējām vairumtirdzniecības cenām

65

Gāzes mērķmodelis paredz uz mezgliem balstītu tirdzniecību (skatīt 12. punktu). Mezgla cenu noteikšanu pašlaik izmanto tikai septiņas dalībvalstis⁴¹. Pārējās dalībvalstīs gāzes tirdzniecība notiek, izmantojot B2B modeļus ar ekskluzīviem līgumiem par cauruļvadu sistēmu jaudas izmantošanu, saskaņā ar kuriem gāzes ražotāji apņemas nodrošināt konkrētu gāzes apjomu par noteiktu cenu. Šī noteiktā cena pēc tam tiek izmantota par pamatu vairumtirdzniecības cenai valstī.

66

Vienā dalībvalstī var vienlaikus darboties gan uz mezgliem balstītas, gan arī B2B gāzes tirdzniecības mehānismi. Piemēram, Itālijai ir gāzes mezgls, un tās gāzes piegādātāji ir noslēguši četrus atsevišķus B2B līgumus. Savukārt gan Igaunijai, gan Latvijai ir viens vienīgs gāzes avots ar B2B līgumiem, kas nosaka cenu⁴².

67

Mezglu darbības nosacījums ir vairāk nekā viens gāzes piegādes avots, un piegāde notiek vai nu pa cauruļvadu starpsavienojumiem, vai arī no citiem avotiem, tādiem kā SDG. Konkurētspējīgas, uz mezgliem balstītas tirdzniecības attīstībai visā ES būtu vajadzīgi būtiski ieguldījumi infrastruktūrā, lai veicinātu gāzes piegādi no alternatīviem avotiem. Tā kā šādu būtisku ieguldījumu izmaksas būtu jāatgūst, laika gaitā palielinot tīkla tarifus, ekonomiskais pamatojums uz mezgliem balstītas tirdzniecības attīstībai visā ES varētu būt ierobežots, jo īpaši, ņemot vērā to, ka vidējās mezglu cenas ir tikai par 10 % zemākas nekā vidējās B2B cenas⁴³.

68

Turklāt konkurētspējīgai, uz mezgliem balstītai tirdzniecībai ir vajadzīga pietiekama piegāde no dažādiem gāzes avotiem. Tomēr, lai gan vairāki gāzes piegādātāji no viena un tā paša valsts avota var radīt uz peļņu balstītu konkurenci, tas ne vienmēr nozīmē, ka tiks nodrošināti piegādes drošības ieguvumi, jo piegādes pārtraukšana no šā vienīgā avota varētu ietekmēt visus turpmākos piegādes ceļus.

69

Tas viss jāņem vērā arī saistībā ar lielo nenoteiktību par turpmāko gāzes pieprasījumu ES. Kā parādīts 4. attēlā, kopējais gāzes pieprasījums Eiropas Savienībā no 2010. līdz 2013. gadam samazinājās par 14 %, un pat saskaņā ar Komisijas prognozēm nav gaidāms, ka gāzes pieprasījums palielināsies. Tas dara potenciālos ieguldītājus piesardzīgus attiecībā uz turpmākām ieguldījumu saistībām.

70

Komisijai nav savu iekšējo resursu, lai sagatavotu aplēses par gāzes pieprasījumu ES, tāpēc tā izmanto ārējā līgumslēdzēja sniegtās prognozes (skatīt 83. punktu). 4. attēls rāda arī to, ka Komisija ir konsekventi pārvērtējusi gāzes pieprasījumu attiecīgajā periodā, un tai ir jāatjauno tās izmantoto prognožu ticamība.

4. attēls

Gāzes patēriņš ES 27 dalībvalstīs (2000.–2013. g.) un Komisijas prognozes līdz 2030. gadam

Piezīmes: visas prognozes attiecas uz patēriņu ES 27 dalībvalstīs ar piecu gadu intervālu (2005., 2010., 2015. gads utt.). Jaunākie dati par gāzes faktisko patēriņu, kas pieejami no Eurostat, attiecas uz 2013. gadu.

Avots: Eiropas Revīzijas palāta, pamatojoties uz Eurostat un Eiropas Komisijas divgadu enerģijas prognozēm, kas publicētas no 2003. līdz 2013. gadam.

71

Ir arī citi veidi, kā ieviest konkurenci gāzes tirgos, kas, lai gan nenodrošinātu pilnībā funkcionējošu, konkurētspējīgu un uz mezgliem balstītu cenu noteikšanu, tomēr radītu lielāku energoapgādes drošību. To varētu izdarīt, sagādājot alternatīvu avotu, kas ietekmētu otra gāzes piegādātāja piedāvāto cenu. SDG terminālis Lietuvā ir piemērs tam, kā varētu panākt šādu ietekmi uz cenu, vienlaikus arī nodrošinot alternatīva piegādes avota pieejamību tādu piegādes traucējumu gadījumā, kas skar gāzes cauruļvadus Baltijas reģionā. Skatīt 6. izcēlumu.

6. izcēlums

“Independence”: SDG terminālis Klaipēdā, Lietuvā

Peldošais SDG terminālis “Independence” tika uzstādīts Klaipēdas ostā 2014. gada novembrī. Tas ir Norvēģijai piederošs termināļa kuģis, kas Lietuvai iznomāts uz 10 gadiem; pēc tam Lietuva iegūs izpirkuma tiesības. Terminālis, kas gadā spēj piegādāt 3,8 miljardus m³ gāzes, ir būtiski paaugstinājis gāzes piegādes drošību Lietuvā un palielinājis konkurenci starp gāzes piegādātājiem visā reģionā.

Saskaņā ar Lietuvas VRI sniegto informāciju pēc tam, kad galvenie SDG termināļa ierīkošanas darbi 2014. gadā bija pabeigti, otrs Lietuvas gāzes piegādātājs gāzes importa cenu samazināja par 21 % – līdz aptuveni 28,6 EUR par MW/h –, vēl pirms SDG terminālis bija pilnībā gatavs ekspluatācijai.

© Hoëgh LNG

1. fotoattēls. Peldošā SDG termināļa “Independence” ierašanās Klaipēdas ostā

Enerģētikas infrastruktūra Eiropā kopumā vēl nav piemērota pilnīgi integrētiem tirgiem, tāpēc efektīvu energoapgādes drošību tā pašlaik nesniedz

72

Piemērota infrastruktūra ir tikpat svarīga iekšējā enerģijas tirgus darbībai kā tirgus struktūras un efektīva regulēšana. Šajā ziņojuma nodaļā:

a)ir izvērtēts, vai pašreizējā enerģētikas infrastruktūra Eiropas Savienībā ir piemērota iekšējā enerģijas tirgus izveidei;

b)ir novērtēts, vai infrastruktūra tiek veidota, pamatojoties uz visaptverošu vajadzību novērtējumu, un

c)ir apsvērta infrastruktūras projektu īstenošanai vajadzīgā sadarbība.

Infrastruktūra daudzās dalībvalstīs un starp tām vēl nav piemērota iekšējam enerģijas tirgum

Enerģētikas infrastruktūra vienā dalībvalstī var ietekmēt enerģijas tirgu citās dalībvalstīs

73

Enerģētikas infrastruktūras parametri dalībvalstīs var praktiski radīt ierobežojumus elektroenerģijas un gāzes plūsmai starp kaimiņu un citām dalībvalstīm. Revīzijas laikā tika novērotas šādas situācijas:

a)nepietiekama absorbcijas spēja. Šī problēma var rasties, ja infrastruktūrai kādā dalībvalstī nav pietiekamas jaudas, lai varētu veikt importu un eksportu starp kaimiņvalstu tirgiem. Tas notiek gadījumā, kad valsts pārvades tīkli ir pārslogoti vai elektroenerģijas tīkliem nav pietiekamas frekvences, vai gāzes sistēmām trūkst brīvas jaudas un/vai spiediena. Piemērus skatīt 7. izcēlumā;

7. izcēlums

Valsts pārvades infrastruktūras nepietiekamas absorbcijas spējas piemēri

SwePol starpsavienojums starp Poliju un Zviedriju, kura uzstādītā jauda ir 600 MW un kurš tika nodots ekspluatācijā 2000. gadā, netiek izmantots ar pilnu jaudu, lai gan abu dalībvalstu tirgos ir būtiskas atšķirības elektroenerģijas vairumtirdzniecības cenās. Saskaņā ar Polijas PSO sniegto informāciju elektroenerģijas pārvades infrastruktūrai Polijas ziemeļos nav pietiekamas jaudas, lai uzņemtu šo elektroenerģijas daudzumu Polijā un veiktu tā sadali valsts tīklā. 2014. gadā tirgum piedāvātā jauda svārstījās no 273 MW līdz 424 MW, kas ir ievērojami mazāk par starpsavienojuma maksimālo jaudu.

Igaunijai ir gāzes starpsavienojumi ar trešām valstīm un Latviju, un spiedienu tās sistēmā nodrošina sūkņu stacijas Latvijā. Tiek plānots jauns zemūdens gāzes cauruļvads starp Igauniju un Somiju. Lai pa šo cauruļvadu varētu plūst gāze, tās spiediens Igaunijas sistēmā būtu jāpalielina, vai nu uzbūvējot sūkņu staciju Igaunijā, vai arī paplašinot Latvijas sūkņu staciju.

b)Nepietiekama jauda, lai varētu veikt enerģijas tranzītu. Dažas dalībvalstis ir kļuvušas vai kļūs par tā dēvētajiem enerģijas tranzīta koridoriem. Tās atrodas starp dalībvalstīm, kas ir bagātas ar energoresursiem un varētu eksportēt gāzi vai elektroenerģiju par konkurētspējīgu cenu, un dalībvalstīm, kas no šīs plūsmas gūtu labumu. Lai varētu veikt enerģijas tranzītu, dalībvalstij ir vajadzīga jauda, kas netiek pilnībā izmantota vietējā pieprasījuma apmierināšanai. Dažām tranzītvalstīm šādas jaudas nav, un tas var radīt pārslodzi. Piemērus skatīt 8. izcēlumā. Pretēja problēma var rasties, ja saskaņā ar ilgtermiņa līgumiem gāzes cauruļvadi ir rezervēti tranzītam un vietējai lietošanai nav pieejami (skatīt 111. punktu).

8. izcēlums

Problēmas saistībā ar enerģijas tranzītu

Zviedrija ir tranzītvalsts Norvēģijas elektroenerģijai, kas plūst uz Somiju, Dāniju, Vāciju un Poliju. Tā ir veikusi ieguldījumus starpsavienojumos, kas veicina šo plūsmu. Tomēr iekšējā pārslodze Zviedrijā neļāva nodrošināt stabilu eksportu uz Dāniju. Tāpēc 2011. gadā, kad Dānija bija iesniegusi prasību Eiropas Komisijai, Zviedrija pārkārtoja savu elektroenerģijas tirgu, izveidojot četras tirdzniecības zonas. Tas palīdzēja noteikt pārslodzes vietas, tādējādi nostiprinot tīklu.

Francijai vajadzētu būt gāzes tranzīta valstij starp Ibērijas pussalu un pārējo Eiropu. Tomēr pašlaik tas nav iespējams: to neļauj dominējošie tirgus apstākļi, tīkla pārslodze Dienvidfrancijā un problēmas saistībā ar gāzes plūsmu starp Francijas ziemeļiem un dienvidiem.

Arī elektroenerģijas nozarē līdzās Spānijas un Francijas fizisko savienojumu ierobežotajai pieejamībai pastāv vēl viens svarīgs šķērslis Spānijas un Portugāles integrācijai iekšējā enerģijas tirgū, proti, ir jānostiprina iekšējās elektrotīklu sistēmas gan Spānijā, gan arī Francijā, jo pretējā gadījumā elektroenerģijas pārvade starp Ibērijas pussalu un Centrāleiropu nebūs iespējama.

Joprojām vērojamas nepilnības pārrobežu infrastruktūrā starp dalībvalstīm

74

Problēmas ar pārrobežu starpsavienojumu jaudu kļūst acīmredzamas, palielinoties pieprasījumam pēc enerģijas tirdzniecības starp dalībvalstīm. Pārrobežu infrastruktūras nepilnības Eiropas Savienībā nav atsevišķi vispusīgi analizētas (skatīt 82. punktu). Lai gan šāda stratēģiska vajadzību novērtējuma nav, ES līmenī ir noteikti elektroenerģijas un gāzes starpsavienojumu mērķi.

75

Elektrotīklu starpsavienojumu 10 % mērķrādītāju⁴⁴ 2002. gadā pieņēma Eiropadome⁴⁵. Tomēr joprojām ir dalībvalstis, kurām ir maz vai vispār nav elektrotīklu starpsavienojumu ar kaimiņvalstīm, un līdz 2015. gada jūnijam 12 dalībvalstis 10 % starpsavienojumu mērķrādītāju vēl nebija sasniegušas (skatīt 5. tabulu). Kā norādīts 62. punktā, 10 % starpsavienojumu mērķrādītāja sasniegšana ne vienmēr nozīmē to, ka kaimiņu dalībvalstu elektroenerģijas tirgos ir panākta cenu konverģence.

5. tabula

Elektrotīklu starpsavienojumu līmenis ES dalībvalstīs 2014. gadā

Elektrotīklu starpsavienojumu līmenis virs 10 % |  | Elektrotīklu starpsavienojumu līmenis zem 10 %
Dalībvalsts | % |  | Dalībvalsts | %
Luksemburga | 245 |  | Īrija | 9
Horvātija | 69 |  | Itālija | 7
Slovēnija | 65 |  | Portugāle | 7
Slovākija | 61 |  | Rumānija | 7
Dānija | 44 |  | Apvienotā Karaliste | 6
Somija | 30 |  | Igaunija | 4
Ungārija | 29 |  | Latvija | 4
Austrija | 29 |  | Lietuva | 4
Zviedrija | 26 |  | Spānija | 3
Nīderlande | 17 |  | Polija | 2
Beļģija | 17 |  | Kipra | 0
Čehijas Republika | 17 |  | Malta | 0
Bulgārija | 11 |  |  |
Grieķija | 11 |  |  |
Vācija | 10 |  |  |
Francija | 10 |  |  |

Piezīme: visas trīs Baltijas valstis tiek aplūkotas kopā kā reģions, lai gan individuāli 10 % mērķrādītāju tās ir sasniegušas.

Avots: Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei par elektrotīklu starpsavienojumu 10 % mērķrādītāja sasniegšanu.

76

Dažas dalībvalstis, piemēram, Kipra, ir īstas elektroenerģijas salas, ar kurām starpsavienojumu izveide ir ļoti sarežģīta. Dažām dalībvalstīm ir zems starpsavienojumu līmenis, jo tās ierobežo starpsavienojumu izveidi vai izmantošanu (skatīt 5. izcēlumu).

77

N-1 noteikums attiecībā uz gāzi⁴⁶, kas ar Gāzes piegādes drošības regulu tika ieviests 2010. gadā, ir pieņemts ar mērķi nodrošināt, ka ikvienā tirgū ir pieejami alternatīvi gāzes piegādātāji. Šis noteikums bija jāizpilda līdz 2014. gada decembrim. Tas, vai dalībvalsts ir vai nav izpildījusi šo noteikumu, tika konstatēts, pamatojoties uz aprēķinu, kurā attiecīgās dalībvalsts lielākā gāzes ieplūdes punkta nozīme salīdzināta ar visu pārējo ieplūdes punktu kopējo nozīmi. N-1 noteikumu var izpildīt reģionālā līmenī, ja attiecīgās dalībvalstis ir veikušas kopīgu riska novērtējumu un izstrādājušas kopīgu preventīvās un ārkārtas rīcības plānu. Pamatojoties uz dalībvalstu sniegtajiem datiem, Komisija norādīja, ka līdz 2014. gada decembrim sešas no 26 ES dalībvalstīm, kurās ir gāzes ieplūdes punkti Eiropas Savienībā, N-1 noteikumu vēl nebija izpildījušas⁴⁷.

78

Lai izpildītu N-1 noteikumu, dažiem gāzes cauruļvadiem tika uzstādīta reversās plūsmas jauda. Četras no sešām šajā revīzijā ietvertajām dalībvalstīm⁴⁸ reversās plūsmas jaudu uzstādīja vienam vai vairākiem gāzes starpsavienojumiem, lai gāze varētu plūst abos virzienos. Tomēr šī reversās plūsmas jauda gandrīz nemaz neietekmēja gāzes tirgus darbību, jo to galvenokārt paredzēts izmantot piegādes traucējumu laikā.

79

Tāpat kā elektroenerģijas 10 % mērķrādītāja gadījumā, arī N-1 noteikuma izmantošana gāzes infrastruktūras vajadzību analīzē ir ierobežota, jo, ja alternatīvais ieplūdes punkts gāzi nodrošina no tā paša valsts avota, no kura lielākais ieplūdes punkts, tas vēl nenozīmē, ka pieaug konkurence, un tam ir maza ietekme uz energoapgādes drošību. Piemēram, lai gan Somijai un Latvijai katrai ir vairāk nekā viens ieplūdes punkts, tās faktiski joprojām ir atkarīgas no viena gāzes piegādātāja, jo visa gāze, kas ieplūst šajos punktos, nāk no viena un tā paša valsts avota.

80

Ņemot vērā to, ka gāzes infrastruktūras būvniecība bieži vien ir saistīta ar lieliem ieguldījumiem, cauruļvadu starpsavienojumu izveide ar vairākiem piegādātājiem ne vienmēr ir ekonomiski pamatota (skatīt arī 67. un 69. punktu). Tāpēc dažas dalībvalstis apsver alternatīvu gāzes tirgus attīstības pieeju, piemēram, SDG termināļu uzstādīšanas, salīdzinošās priekšrocības. SDG termināļu projektus plāno vai pabeidz Lietuva (skatīt 6. izcēlumu), Polija, Igaunija, Somija, Zviedrija, Horvātija u. c.

81

Tomēr dažas dalībvalstis turpina apsvērt vērienīgus uzlabojumus savās gāzes sistēmās, tostarp jaunas gāzes infrastruktūras būvniecību, lai izveidotu gāzes mezglus. Piemēram, lai gan iekšzemes gāzes patēriņš ir samazinājies⁴⁹, Bulgārija un Polija gatavojas gāzes mezglu izveidei.

Nav veikts visaptverošs ES līmeņa vajadzību novērtējums, uz kura pamata varētu noteikt prioritātes ieguldījumiem ES enerģētikas infrastruktūrā

Nav ieviests visaptverošs ES līmeņa vajadzību novērtējums

82

Ir vajadzīgs visaptverošs ES līmeņa infrastruktūras vajadzību novērtējums, lai iegūtu nepieciešamo informāciju pirms lēmumu pieņemšanas par iekšējā enerģijas tirgus izveidi un energoapgādes drošību, kā arī citu ES politikas saistību izpildi, kurās enerģētikas nozarei ir būtiska nozīme, jo īpaši to, kuras attiecas uz klimata politiku. Turklāt, ņemot vērā enerģētikas infrastruktūras ieguldījumu būtiskās vajadzības Eiropas Savienībā, šāds novērtējums ir arī ļoti svarīgs informatīvs instruments lēmumu pieņemšanai par ierobežoto ES un citu pieejamo līdzekļu novirzīšanu. Komisija nav izstrādājusi šādu visaptverošu plānu, kas varētu apvienot ES līmeņa politikas ieguldījumu vienā ilgtermiņa pārvades infrastruktūras attīstības plānā.

83

Neatsverams ieguldījums šādā visaptverošā novērtējumā būtu progresīvs tirgus attīstības modelis, kas saskaņā ar dažādiem politikas un tirgus scenārijiem, tostarp pietiekami daudzveidīgiem pieprasījuma scenārijiem, spētu aprakstīt infrastruktūras vajadzību prognozes (skatīt 70. punktu). Pašlaik Komisijai nav ne sava modelēšanas rīka, ne arī piekļuves šādam tīklamaģentūrā ACER. Līdz šim Komisija ir izmantojusi enerģijas tirgus modeļus, ko izstrādājis ārējais līgumslēdzējs, savukārt ACER izmanto elektroenerģijas PSOET un gāzes PSOET izstrādātos modeļus.

84

Ja nav šāda vajadzību novērtējuma, kuru izmantot par pamatu ES līdzekļu novirzīšanai, varētu rasties situācija, ka visā ES tiek finansēti projekti, kas nav vajadzīgi paredzamā enerģijas pieprasījuma apmierināšanai vai kuru iespējas nodrošināt energoapgādes drošības ieguvumus ir ierobežotas. Piemēram, lai gan Klaipēdas SDG termināļa jauda (skatīt 6. izcēlumu) ir pietiekama, lai apmierinātu sarūkošo gāzes pieprasījumu visās trīs Baltijas valstīs⁵⁰, BEMIP plānā ir iekļauts vēl viens reģionāls SDG terminālis, kas tiks būvēts Baltijas jūras austrumu piekrastes reģionā Somijā vai Igaunijā⁵¹ (skatīt 9. izcēlumu) un ir ietverts kopīgu interešu projektu sarakstā (skatīt 12. izcēlumu).

Ieguldījumu plānošanā izmantotajiem plānošanas instrumentiem ir ierobežojumi

85

Tā kā visaptveroša novērtējuma nav, Komisija izmantoja vairākus specifiskākus infrastruktūras plānošanas instrumentus, tostarp:

οkopīgu interešu projektu (KIP) sarakstus (skatīt analīzi 103. punktā);

οtīkla attīstības desmit gadu plānus (TADGP).

86

Lai gan TADGP sniedz pārskatu par valsts elektroenerģijas un gāzes PSO plānotajiem ieguldījumiem, sniegtā informācija nav pilnīga ES līmeņa politikas un tirgus attīstības vajadzību ziņā, jo:

οšie plāni nav balstīti uz vispārēju ES novērtējumu, ņemot vērā dažādus ES politikas mērķus;

οtajos nav pienācīgi ņemti vērā privāto struktūru plānotie turpmākie ieguldījumi infrastruktūrā un enerģijas ražošana nākotnē;

οvalstu regulatori pietiekami aktīvi nepiedalās TADGP iesniegto priekšlikumu novērtēšanā;

οšie plāni ne vienmēr ir saskaņoti ar valsts enerģētikas infrastruktūras ieguldījumu plāniem. Elektroenerģijas PSOET 2012. gada tīkla attīstības desmit gadu plānā ACER konstatēja 51 valsts projektu, kas nebija iekļauts valstu attīstības plānos⁵².

87

Komisija atzīst, ka dalībvalstu paziņojumi Komisijai par pašreizējo un plānoto elektroenerģijas pārvades jaudu bieži vien nesaskan ar TADGP. Tāpēc Komisija nevar izdarīt galīgus secinājumus un pienācīgi novērtēt turpmākās neatbilstības starp enerģētikas infrastruktūru un tās iespēju apmierināt pieprasījumu⁵³. Aģentūra ACER, kas uzrauga TADGP īstenošanu, arī ir paudusi bažas par vairākiem praktiskiem jautājumiem saistībā ar šiem plāniem⁵⁴.

Lai attīstītu pārrobežu infrastruktūru, kaimiņu dalībvalstīm ir jāsadarbojas

88

Funkcionējoša reģionālā sadarbība un savstarpēja izpratne par attīstības vajadzībām ir obligāts priekšnoteikums ikvienam pārrobežu infrastruktūras projektam. Taču praksē pārrobežu projektu iniciatīvas var saskarties ar dažādām problēmām, tostarp ar vienas vai abu pušu apzinātas projektu vajadzības trūkumu, grūtībām iegūt visas plānošanas atļaujas, taisnīgi finansēt enerģētikas infrastruktūras projektus un izmaksas, kas nereti ir augstas, sadalīt starp pusēm. Tomēr Eiropas Savienībā ir arī daži piemēri attiecībā uz efektīvu sadarbību, kas ir sniegusi iespēju kopīgas infrastruktūras attīstībai un tirgus izveidei.

Enerģētikas nozarē veidojas reģionālā sadarbība

89

Reģionālā sadarbība enerģētikas jomā, ietverot divas vai vairākas dalībvalstis, ir politisku vai tehnisku iniciatīvu rezultāts.

90

Vērā ņemams un aktuāls politisko iniciatīvu piemērs ir Baltijas enerģijas tirgus starpsavienojuma plāns (BEMIP) (skatīt 9. izcēlumu). Vēl viena reģionālā iniciatīva tiek īstenota kā Dienvidaustrumeiropas un Centrāleiropas enerģētikas forums. Turklāt ir bijušas arī tādas kopīgas politiskās saistības attiecībā uz infrastruktūras attīstību kā Madrides deklarācija⁵⁵, reģionālās attīstības iniciatīvas, piemēram, CORESO⁵⁶, un energoapgādes drošības grupas, piemēram, Baltijas valstu un Somijas Gāzes koordinācijas grupa. Šiem grupējumiem, kas nereti tiek izveidoti ar Komisijas līdzdalību, bieži vien piešķir oficiālu statusu, augstā politiskā līmenī noslēdzot dalībvalstu vienošanos. Dažkārt tos paplašina līdz konkrētu projektu nolīgumiem, tādiem kā nesen atklātais elektroenerģijas savienojums starp Spāniju un Franciju (skatīt 10. izcēlumu un 93. punktu).

91

Tehniskās sadarbības iniciatīvas ir galvenokārt tās, ko uzsākušas CEER⁵⁷ un ACER, piemēram, grupas, kas plāno izstrādāt tīkla kodeksus (skatīt arī III pielikumu). Šie grupējumi var radīt arī jauna veida reģionālo sadarbību, piemēram, reģionālās drošības koordinācijas iniciatīvas⁵⁸.

9. izcēlums

Kas ir Baltijas enerģijas tirgus starpsavienojuma plāns (BEMIP)?

Baltijas enerģijas tirgus starpsavienojuma plānu (BEMIP) apstiprināja Lietuvas, Polijas, Latvijas, Dānijas, Igaunijas, Zviedrijas, Somijas un Vācijas valstu vadītāji un Eiropas Komisijas priekšsēdētājs 2009. gada 17. jūnijā.

BEMIP mērķis ir Igaunijas, Latvijas un Lietuvas integrācija Eiropas enerģijas tirgū, lai izbeigtu šo valstu kā “enerģijas salu” statusu un liberalizētu to enerģijas tirgu, tādējādi sagatavojot tās dalībai kopējā elektroenerģijas biržā. Plāns ietver arī vairākus infrastruktūras projektus, sākot ar Dānijas Ziemeļjūras vēja parkiem līdz gāzes tīkla attīstībai Igaunijā. EstLink2 elektroenerģijas starpsavienojumu starp Igauniju un Somiju, kurš tika iekļauts BEMIP, izveidoja ar ES finansiālu atbalstu, un tas jau ir ietekmējis elektroenerģijas tirgu Igaunijā (skatīt 13. izcēlumu).

BEMIP īstenošana joprojām turpinās. Piemēram, gāzes un elektroenerģijas mazumtirdzniecības cenas Lietuvā vēl aizvien tiek regulētas, un daži infrastruktūras projekti nav īstenoti, tostarp reģionālais Baltijas SDG terminālis, ko paredzēts būvēt Somijā vai Igaunijā.

92

Komisija veicina dalībvalstu sadarbību infrastruktūras jomā un cenšas izplatīt BEMIP labo praksi arī citos reģionos, piemēram, Centrāleiropā un Dienvidaustrumeiropā, kā arī Ibērijas pussalā – pēdējā gadījumā tur, kur augstākajā politiskajā līmenī nesen tika deklarēta un apstiprināta Francijas, Portugāles un Spānijas sadarbība enerģētikas nozarē.

93

Laikā no 2007. līdz 2013. gadam Komisija arī iecēla četrus koordinatorus ar mērķi veicināt līgumu slēgšanu starp dalībvalstīm par īpašu pārrobežas infrastruktūras elementu būvniecību⁵⁹. Koordinatora darbs nolūkā uzlabot energotīklu starpsavienojumu starp Franciju un Spāniju ietvēra sadarbību ar valsts un vietējā līmeņa politiķiem un ieinteresētajām personām, kā arī tehnisko risinājumu vajadzību apzināšanu. Tas palīdzēja definēt elektrotīklu starpsavienojuma projektu, kas vēlāk tika īstenots ar ES fondu atbalstu⁶⁰ (skatīt 10. izcēlumu).

Pārrobežu izmaksu sadale ir sarežģīta

94

Pārrobežu projekti enerģētikas jomā ietver infrastruktūras būvniecību vismaz divās dalībvalstīs. Šādu projektu izmaksu sadale ir sarežģīts process, jo iesaistītās dalībvalstis vēlas nodrošināt, ka radušās izmaksas ir samērīgas ar paredzamajiem ieguvumiem nākotnē. Īpaši sarežģītā situācijā ir projekti, kuros iesaistītas vairāk nekā divas dalībvalstis un/vai nav skaidrs, kā un kam nākotnē paredzami ieguvumi.

10. izcēlums

Francijas–Spānijas elektrotīklu starpsavienojuma projekts

Francijas–Spānijas elektrotīklu starpsavienojuma projekts ietvēra 2000 MW augstsprieguma līdzstrāvas savienojuma izveidi starp abām valstīm. Starpsavienojuma garums ir 64,5 km – 33,5 km Francijā un 31 km Spānijā. Tas šķērso Pirenejus pa 8,5 km garu tuneli.

Šāda starpsavienojuma vajadzība tika apzināta 1978. gadā, un tehniskie pētījumi tika veikti no 1998. līdz 2006. gadam. Ar Eiropas koordinatora atbalstu, kas tika sniegts 2007. un 2008. gadā, lēmumu par projekta izstrādi pieņēma 2008. gada jūnijā, kad Francijas un Spānijas valdības parakstīja nolīgumu. Projekta izmaksas vienlīdzīgi sadalīja starp Franciju un Spāniju; ieguldījumu sniedza arī ES. Būvniecība sākās 2011. gada septembrī, un tehniskā nodošana noslēdzās 2014. gada decembrī. Starpsavienojumam bija jāsāk darboties 2015. gada jūnijā, bet līdz jūnija beigām tas vēl nebija noticis.

Projekta kopējās izmaksas bija 721 miljons EUR, no kuriem 225 miljonus EUR nodrošināja EEPEA. Pazemes starpsavienojuma ierīkošana caur Pirenejiem 10 reizes pārsniedza paredzētās virszemes kabeļa izmaksas. To atzina par vajadzīgu galvenokārt specifisku vides apsvērumu dēļ un norādīja kā ārkārtēju risinājumu šajā vietā raksturīgajām ārkārtējām problēmām. Šis savienojums divkāršoja elektrotīklu starpsavienojumu līmeni Spānijā no 3 % līdz 6 % un palielināja to Francijā no 10 % līdz 11 %.

© RTE, Philippe Grollier

2. fotoattēls. Augstsprieguma līdzstrāvas starpsavienojuma kabeļa posma uzstādīšana tunelī zem Pirenejiem

95

Pārrobežu izmaksu sadale ir saistīta ar ES līdzekļu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu (EISI). TEN–E regula paredz, ka lēmumus par pārrobežu izmaksu sadali pieņem attiecīgo dalībvalstu VRI. Ja projektu iniciatori no dalībvalstīm vēlas pieteikties EISI finansējumam, bet VRI sešu mēnešu laikā nevar vienoties, tās var vērsties aģentūrā ACER, lai tā pieņem lēmumu, kā šo jautājumu atrisināt (piemērus skatīt 11. izcēlumā). Šim procesam ir šādi trūkumi:

a)VRI cenšanās panākt vienošanos un tai sekojošā vēršanās pie ACER, lai pieņemtu lēmumu, ir laikietilpīgs process, kas aizņem līdz pat gadam;

b)dažas puses kritizē izmantoto metodiku.

Atļauju saņemšana var būt problemātiska un radīt aizkavēšanos

96

Pārrobežu projekti bieži saskaras ar vietējo iedzīvotāju pretestību, jo šādus projektus var uztvert kā vietējās darbības traucējumu cēloni, uzskatot, ka tie valstij sniedz minimālu vai nesniedz vispār nekādu labumu. Tāpēc vietējo plānošanas atļauju saņemšana bieži vien ir garš un sarežģīts process, un, kā revīzijas laikā uzsvēra PSO un regulatori, tas ir svarīgs iemesls, kāpēc infrastruktūras projektu īstenošana kavējas. Komisija ziņo, ka kavēšanās dēļ aptuveni 50 % no ekonomiski rentabliem elektroenerģijas projektiem neizdosies realizēt līdz 2020. gadam⁶¹.

11. izcēlums

LitPol pārrobežu starpsavienojuma projekta izmaksu sadale

LitPol projekts ietver elektrotīklu starpsavienojuma Polija–Lietuva būvniecību, lai mazinātu visu trīs Baltijas valstu nošķirtību no Eiropas Savienības enerģijas tirgus. Saistībā ar darbu pie projekta Lietuvas teritorijā Lietuvas VRI pieprasīja Zviedrijai ieguldīt 47 miljonus EUR, ņemot vērā labumus, ko Zviedrija gūšot pēc projekta īstenošanas. Ne Zviedrijas VRI, ne arī PSO nepiekrita Lietuvas VRI prasībai veikt ieguldījumu, iemeslus norādot aģentūrai ACER, kas tika aicināta pieņemt lēmumu par šo jautājumu. ACER piekrita Zviedrijai un nolēma, ka saistībā ar EISI finansējumu projekta vienīgā saņēmējvalsts ir Lietuva un Zviedrijai nekādi ieguldījumi nav jāveic. Šis lēmums ļāva Lietuvas PSO pieteikties EISI finansējumam (skatīt 6. tabulu). Lēmuma pieņemšanas process aizņēma gandrīz gadu.

97

Ar 2013. gada TEN-E regulu šīs problēmas mēģināja atrisināt:

a)atļauju izsniegšanas procedūrām ieviešot vispārēju laika ierobežojumu – 3,5 gadus;

b)pieprasot dalībvalstīm racionalizēt vides atļauju piešķiršanas procedūras;

c)pieprasot dalībvalstīm līdz 2013. gada novembrim apvienot atļauju piešķiršanas pilnvaras vai koordinēšanas procesu, izveidojot vienu atsevišķu kompetento iestādi – “vienas pieturas aģentūru”. Līdz 2015. gada jūnijam visas dalībvalstis bija izveidojušas vienas pieturas aģentūras un visas, izņemot vienu, bija izdevušas rokasgrāmatas par atļauju piešķiršanu⁶². Tomēr vienas pieturas aģentūras vēl aizvien ir jaunas iniciatīvas, un ir pāragri vērtēt, vai tās ir efektīvas.

98

Eiropas koordinators, kas strādāja Francijas–Spānijas starpsavienojuma projektā (skatīt 10. izcēlumu), novēroja, ka vietējo iedzīvotāju pretestību infrastruktūras projektiem vislabāk var mazināt ar tiešu saziņu vietējā līmenī, norādot uz ieguvumiem, kādus īpaši patērētājiem sniegtu papildu starpsavienojumi. Kopumā uzlabojot patērētāju zināšanas par enerģijas tirgus darbību, veidotos saprātīga attieksme pret patēriņu un šādi starpsavienojumu projekti tiktu labāk pieņemti.

Finansiālais atbalsts no ES budžeta enerģētikas infrastruktūras jomā ir devis tikai nelielu ieguldījumu iekšējā enerģijas tirgū un energoapgādes drošībā

99

Laikā no 2007. līdz 2013. gadam ieguldījumiem enerģētikas infrastruktūrā, izmantojot vairākus instrumentus, ES piešķīra 3,7 miljardus EUR, un 2014.–2020. gada periodam ir paredzēti vēl 7,35 miljardi EUR⁶³. Lai gan tas ir ievērojams finansējums, tas sedz tikai aptuveni 5 % no aplēstajām infrastruktūras ieguldījumu vajadzībām, kas noteiktas elektroenerģijas un gāzes TADGP. Tāpēc pieejamie ES līdzekļi ir jāizmanto stratēģiski svarīgākajiem projektiem, pamatojoties uz stratēģisko vajadzību novērtējumu (skatīt 83. punktu).

Eiropas Savienībai ir vairāki finansēšanas instrumenti enerģētikas infrastruktūras projektu atbalstam, bet iekšējais enerģijas tirgus nevienam no tiem nav galvenais mērķis

Nepietiekama prioritāro projektu noteikšana ir samazinājusi enerģētikas infrastruktūrai piešķirtā ES finansējuma efektivitāti

100

Tā kā ES resursi enerģētikas infrastruktūras finansēšanai ir ierobežoti, ir svarīgi, lai būtu pieejami līdzekļi prioritāro projektu noteikšanai. Lai gan ES līmeņa vajadzību novērtējuma nav, Komisija ir izmantojusi vairākus īpašu projektu sarakstus, lai noteiktu ES budžeta ieguldījumu prioritātes un apzinātu projektus, kas var saņemt finansējumu:

οKIP saraksts saskaņā ar TEN-E regulu;

οkritiski svarīgo KIP saraksts, kas iekļauts 2014. gada enerģētiskās drošības stratēģijā;

οto projektu saraksts, kuriem piemērojams atbalsts no Eiropas enerģētikas programmas ekonomikas atveseļošanai (EEPEA);

οto projektu saraksts, kuriem piemērojams atbalsts no Eiropas Stratēģisko investīciju fonda.

101

KIP saraksts saskaņā ar TEN-E regulu tika izveidots divos posmos:

a)oriģinālo KIP sarakstu izveidoja 2006. gadā. Tajā bija ietverti 550 Eiropas nozīmes projekti visās toreizējās dalībvalstīs, bet netika sniegti skaidri norādījumi par to, kuriem projektiem būtu jāpiešķir prioritāte ES finansējuma saņemšanai (skatīt 12. izcēlumu);

12. izcēlums

Kā enerģētikas infrastruktūras projekts var iegūt KIP statusu?

KIP jēdziens pastāv kopš Eiropas komunikāciju tīklu programmas darbības sākuma. Šiem projektiem būtu jāpiemēro ātrākas un efektīvākas atļauju piešķiršanas procedūras un uzlabots regulatīvais režīms.

Saskaņā ar spēkā esošo TEN-E regulu KIP tiek apzināti, izmantojot “prioritāros koridorus”. KIP sarakstā iekļaujamo projektu atlases process ir balstīts uz TADGP, kurus sagatavojis elektroenerģijas PSOET un gāzes PSOET. Lai projektu iekļautu sarakstā, tam jāsniedz būtisks labums vismaz divām dalībvalstīm, jāveicina tirgus integrācija un lielāka konkurence, jāuzlabo apgādes drošība un jāsamazina CO₂ emisija.

b)ar 2013. gada TEN-E regulu⁶⁴ tika izveidota sistēma enerģētikas infrastruktūras ieguldījumu prioritāšu noteikšanai, apzinot 12 prioritāros koridorus⁶⁵. Regulā ir arī sniegtas norādes attiecībā uz KIP apzināšanu un īstenošanu. Šajā regulā ietvertajā KIP sarakstā ir 248 projekti, no kuriem 132 attiecas uz elektroenerģijas infrastruktūru un 107 – uz gāzes infrastruktūru⁶⁶. Šajā sarakstā ir mazāk projektu nekā 2006. gada KIP sarakstā, tomēr saskaņā ar TEN–E regulas 4. panta 4. punktu Komisija nav pilnvarota katra prioritārā koridora projektus sakārtot prioritārā secībā.

c)KIP sarakstu atjaunina ik pēc diviem gadiem, un nākamā atjaunināšana ir paredzēta 2015. gada novembrī.

102

Eiropas enerģētiskās drošības stratēģijā⁶⁷ 2014. gadā tika izveidots vēl viens saraksts, kurā iekļāva kritiski svarīgus 33 kopīgu interešu projektus. To vidū bija 27 projekti gāzes nozarē un tikai 6 projekti elektroenerģijas nozarē ar paredzamajām izmaksām aptuveni 17 miljardu EUR apmērā. Komisija uzskatīja, ka šie projekti ir svarīgi apgādes drošības uzlabošanai un enerģijas tirgu labākai savienošanai īstermiņā un vidējā termiņā.

103

Neviens no šiem sarakstiem nav veidots, pamatojoties uz skaidru un analītisku novērtējumu par to, kuriem projektiem būtu jāpiešķir prioritāte, lai ES varētu sasniegt savas enerģētikas politikas mērķus (skatīt 82. punktu). Izmantojot šādus sarakstus par pamatu lēmumu pieņemšanai attiecībā uz ES finansējumu, rodas vairāki riski, un, ja Komisija plāno ieguldījumu prioritāšu noteikšanai šādus sarakstus izmantot arī turpmāk, tai būtu jāņem vērā šādi riski:

a)saraksts var ietvert tik daudzus projektus, ka to vairs nevar uzskatīt par prioritāro projektu sarakstu, jo tas nekoncentrējas uz nelielu skaitu projektu, kas atbilst ES aktuālākajām vajadzībām. Sākotnējā TEN-E KIP sarakstā bija iekļauti 550 projekti, un pēc racionalizācijas 2006. gadā tajā joprojām bija 248 projekti;

b)tā kā saraksti ir izveidoti, pamatojoties uz dalībvalstu priekšlikumiem, nevis ietver tādus projektus, kas acīmredzami atbilstu ES līmeņa vajadzībām, tie praktiski var būt tādu projektu uzskaitījumi, kurus projektu iniciatori no dalībvalstīm gribētu finansēt, tikai savas valsts interešu vadīti, un

c)iespējams, ka daži šajos sarakstos iekļautie projekti jau tiek īstenoti vai pat ir pabeigti, izmantojot līdzekļus no citiem valsts vai privātajiem avotiem⁶⁸.

EEPEA, EISI un ESI fondu galvenais mērķis nav iekšējā enerģijas tirgus uzlabošana

104

Eiropas enerģētikas programmas ekonomikas atveseļošanai (EEPEA) sākotnējais mērķis bija finansēt labi sagatavotus enerģētikas infrastruktūras projektus, kas īsā laikā varētu nodrošināt ekonomikas izaugsmi. Tādējādi iekšējā enerģijas tirgus izveide un energoapgādes drošības ieguvumu nodrošināšana nebija šīs programmas galvenie mērķi. Visām dalībvalstīm tika piešķirts noteikts finansējums enerģētikas infrastruktūras projektiem. Programmas sākotnējais mērķis – neilgā laikā panākt ekonomisko izaugsmi – lielākoties netika sasniegts, jo

a)daži projekti, kuriem tika piešķirti līdzekļi, nebija pietiekami labi sagatavoti. Projekti 442 miljonu EUR vērtībā, kas veido 18,6 % no EEPEA kopējā dotāciju apjoma, tika pārtraukti, piemēram, Nabuko gāzes cauruļvada, ITGI–Poseidon gāzes starpsavienojuma, GALSI cauruļvada un Rumānijas gāzes reversās plūsmas projekti;

b)projektu īstenošana būtiski kavējās, un tāpēc saskaņā ar EEPEA veikto maksājumu summa līdz 2015. gada 28. februārim sasniedza tikai 1,1 miljardu EUR. Tas veido 48 % no sākotnēji piešķirtajām summām.

105

Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta (EISI) mērķis enerģētikas jomā ir sniegt atbalstu KIP īstenošanā. EISI finansējumu var saņemt tikai KIP, kas saskaņā ar spēkā esošo tiesisko regulējumu, ko papildina pārrobežu izmaksu sadale, nav komerciāli dzīvotspējīgi. Tas piešķir dotācijas un nodrošina citus finanšu instrumentus būvdarbiem un vajadzīgajiem tehniskajiem pētījumiem, izmantojot uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus.

106

EISI darbības aspekti ierobežo tā iespējas atbalstīt iekšējā enerģijas tirgus izveidi:

a)Komisija var finansēt tikai tos projektus, kas iesniegti, atsaucoties uz uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus. Tas nozīmē, ka Komisijas iespējas novirzīt finansējumu konkrētiem KIP ir ierobežotas;

b)tā kā sagatavotība ir svarīgs dotāciju piešķiršanas kritērijs, lielāka iespēja saņemt finansējumu ir labāk sagatavotiem pasākumiem. Šādiem projektiem ne vienmēr ir lielākā ietekme uz iekšējā enerģijas tirgus izveidi;

c)tā kā stāvoklis iekšējā enerģijas tirgus īstenošanā dalībvalstīs nav viens no projektu atlases kritērijiem, Komisijas iespējas izmantot EISI, lai stimulētu ar iekšējo enerģijas tirgu saistītas reformas, ir ierobežotas.

107

No 2007. līdz 2013. gadam aptuveni 1,3 miljardi EUR tika piešķirti no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondiem), lai finansētu elektroenerģijas un gāzes infrastruktūru. No 2014. līdz 2020. gadam šim skaitlim būtu jāpalielinās līdz aptuveni 2 miljardiem EUR. No 2007. līdz 2013. gadam finansējumu saņēma 11 dalībvalstis. Lielākā saņēmēja bija Polija ar 63 % no visiem ESI fondu piešķīrumiem enerģētikas infrastruktūrai.

108

Lielākā daļa šo piešķīrumu tika izmantoti reģionāla līmeņa starpsavienojumiem un enerģētikas infrastruktūras modernizācijai dalībvalstī. Daži piešķīrumi tika izmantoti arī pārrobežu starpsavienojumu, SDG termināļu un pazemes gāzes krātuvju būvniecībai. Laikā no 2014. līdz 2020. gadam sešas dalībvalstis (Bulgārija, Čehijas Republika, Grieķija, Lietuva, Polija un Rumānija) plāno ESI fondu piešķīrumus izmantot ieguldījumiem enerģētikas infrastruktūrā.

109

No ESI fondiem finansējamo projektu atlasi veic dalībvalstis. Komisija tikai apstiprina lielākos projektus⁶⁹. Risinot sarunas par dalībvalstu partnerattiecību nolīgumiem un darbības programmām finansēšanas periodam no 2014. līdz 2020. gadam, Komisijai bija iespēja censties tajos iekļaut ar iekšējā enerģijas tirgus izveidi saistītus darbības rādītājus, taču tas nenotika. Ieguldījumi enerģētikas infrastruktūrā nav ESI fondu prioritāte. Tie veido aptuveni 0,5 % no ERAF, Kohēzijas fonda un ESF kopējiem piešķīrumiem gan laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam, gan arī no 2014. līdz 2020. gadam.

Daudzu ES līdzfinansēto enerģētikas infrastruktūru ietekme uz iekšējo enerģijas tirgu vēl tikai izpaudīsies

110

Revīzijā tika pārbaudīti 15 enerģētikas infrastruktūras projekti, kas saņēma ES līdzfinansējumu, – 10 projekti gāzes nozarē un 5 projekti elektroenerģijas nozarē (skatīt 6. tabulu). Revīzijas grupa analizēja projektu iespējamo ietekmi uz iekšējā enerģijas tirgus darbību.

111

No šiem projektiem līdz 2015. gada jūlijam:

a)viens projekts bija būtiski ietekmējis iekšējo enerģijas tirgu – EstLink 2 Somijas un Igaunijas elektrotīklu starpsavienojums, kas tika pabeigts un tagad pilnībā darbojas (skatīt 13. izcēlumu);

b)Ir pabeigts un nesen kļuvis pieejams ekspluatācijai vēl viens svarīgs projekts – Francijas–Spānijas elektrotīklu starpsavienojums (skatīt arī 10. izcēlumu).

13. izcēlums

EstLink 2 projekts, kas mainīja elektroenerģijas tirgu reģionā

EstLink 2 projekts saņēma 100 miljonus EUR no EEPEA. Projekta mērķis bija uzbūvēt otru Somijas un Igaunijas elektrotīklu starpsavienojumu ar 650 MW pārvades jaudu. Pārvarot tehniskas un cita veida problēmas saistībā ar projekta pabeigšanu un nodošanu ekspluatācijā, tas ir izrādījies veiksmīgs. Projekta īstenošanai ir pozitīva ietekme uz elektroenerģijas tirgu, jo īpaši Igaunijā, kur elektroenerģijas cenas ir kļuvušas stabilākas un pielīdzinājušās Somijas cenām.

© Elering

6. tabula

Revīzijā pārbaudīto projektu saraksts

Projekts
Stāvoklis
(2015. gada jūnijā)
Dalībvalstis
Projekta izmaksas
(miljoni EUR)
ES līdzfinansējums
(miljoni EUR)
ES finansēšanas instruments

Gāze
Bulgārijas–Grieķijas starpsavienojums
Paredzēts 2018. gadā
Bulgārija, Grieķija
220
45
EEPEA

Bulgārijas–Rumānijas starpsavienojums
Paredzēts 2015. gadā
Bulgārija, Rumānija
24
9
EEPEA

Nabuko cauruļvads
Pārtraukts
Austrija, Bulgārija, Ungārija, Vācija, Rumānija
7900 (plānotās)
200 (piešķirti)
EEPEA

Latvijas–Lietuvas starpsavienojums
Pabeigts 2013. gadā
Lietuva, Latvija
33
13
EEPEA

Jurbarkas–Klaipēdas cauruļvads
Pabeigts 2013. gadā
Lietuva
46
21
ESI fondi

Klaipēdas–Kiemenai cauruļvada jaudas palielināšana
Tiek īstenots
Lietuva
64
28
EISI

Svinoujsces SDG terminālis
Paredzēts 2015. gadā
Polija
657
55
EEPEA

199
ESI fondi

Gustorzinas–Odolanovas cauruļvads
Pabeigts 2014. gadā
Polija
102
49
ESI fondi

GIPL
starpsavienojums
Tiek īstenots
Polija, Lietuva
558
306
EISI

Francijas–Spānijas starpsavienojums
Pabeigts 2012. gadā
Francija, Spānija
617
45
EEPEA

Starpsumma
2 321
970

Elektroenerģija
Francijas–Spānijas starpsavienojums
Nodots ekspluatācijā 2015. gada jūnijā
Francija, Spānija
721
225
EEPEA

Portugāles–Spānijas starpsavienojuma pastiprināšana
Pabeigts 2011. gadā
Portugāle, Spānija
136
46
EEPEA

EstLink 2 starpsavienojums
Nodots ekspluatācijā 2014. gada jūnijā
Igaunija, Somija
320
100
EEPEA

Nordbalt starpsavienojums
Paredzēts 2015. gadā
Zviedrija, Lietuva
366
175
EEPEA

LitPol starpsavienojums
Paredzēts 2015. gadā
Polija
528
207
ESI fondi

2
TEN-E

Lietuva
132
2
TEN-E

58
EISI (pieteikums)

Starpsumma
1 543
815

Kopā
3 864
1 785

112

Pārējie projekti vēl nav tik lielā mērā ietekmējuši iekšējo enerģijas tirgu, jo:

a)viens no desmit gāzes projektiem atver jaunas tirgus perspektīvas, proti, GIPL projekts, kurā iesaistītas Polija un Lietuva, nodrošinās gāzes tirdzniecības iespējas valstīm, kurām patlaban nav starpsavienojumu. Pārējo deviņu projektu galvenais mērķis ir pašreizējās jaudas palielināšana vai energoapgādes drošības problēmu tieša risināšana;

b)pieci no 15 projektiem ir pabeigti. Jo ātrāk projekti ir pabeigti un nodoti ekspluatācijā, jo lielāka ir to ietekme uz iekšējo tirgu. Tomēr to projektu pabeigšanai, kas finansēšanas lēmumu pieņemšanas laikā nebija pietiekami rūpīgi izstrādāti, var būt vajadzīgs ilgāks laiks nekā plānots. Turklāt plaša mēroga infrastruktūras projekti ir tehniski sarežģīti un plānotajiem darbiem bieži vien ir vajadzīgs ilgāks laiks, nekā bija domāts – arī neparedzētu apstākļu dēļ (piemēru skatīt 14. izcēlumā);

14. izcēlums

NordBalt projekts

NordBalt projekts ietver elektrotīklu starpsavienojuma būvniecību starp Zviedriju un Lietuvu. Tas varētu būtiski ietekmēt elektroenerģijas tirgus darbību dalībvalstīs, kas sadarbojas saskaņā ar BEMIP, jo palielinātos tirdzniecība kopējā Ziemeļvalstu un Baltijas reģiona elektroenerģijas biržā. Tomēr kabeļa uzstādīšana Baltijas jūrā ir izrādījies sarežģīts process, un projektu ir plānots pabeigt tikai 2016. gada jūnijā – sešarpus gadus pēc tā iekļaušanas EEPEA finansēto projektu sarakstā.

© Litgrid

3. fotoattēls. NordBalt virszemes stacija Klaipēdā, Lietuvā

c)starpsavienojumu spēja veicināt enerģijas plūsmu starp kaimiņvalstu tirgiem ir atkarīga no enerģijas pārvades sistēmu jaudas dalībvalstīs (skatīt 73. punktu). Šī problēma tika konstatēta divos no revīzijā pārbaudītajiem projektiem (skatīt 15. izcēlumu);

d)Divu gāzes starpsavienojumu projektu efektivitāte, visticamāk, būs ierobežota, jo tie ietver jaunas pārvades jaudas izveidi papildus pašreizējai (piemērus skatīt 16. izcēlumā).

15. izcēlums

Piemēri starpsavienojumiem, kurus neatbalsta vietējie tīkli

LitPol projekts ietver elektrotīklu starpsavienojuma būvniecību starp Poliju un Lietuvu, lai samazinātu visu trīs Baltijas valstu nošķirtību no Eiropas Savienības enerģijas tirgus. Tomēr tā iespējamā izmantošana elektroenerģijas importam no Polijas uz Lietuvu ir ierobežota, jo Polijas ražošanas jauda pie robežas ar Lietuvu nav pietiekama un nav arī pietiekama starpsavienojuma ar citiem Polijas reģioniem, kur elektroenerģijas ražošanas jauda ir lielāka. Divvirzienu enerģijas plūsma būs iespējama tikai tādā gadījumā, ja tiks uzlabots Polijas tīkls, bet līdz 2020. gadam tas nav paredzēts.

Bulgārijas–Rumānijas gāzes starpsavienojums ļaus nodrošināt dabasgāzes plūsmu no Rumānijas uz Bulgāriju – 1,3 miljonus m³/dienā. Tomēr pašreizējos apstākļos zemais spiediens Rumānijas gāzes sistēmā šāda apjoma pārrobežu plūsmu uz Bulgāriju nodrošināt nevarētu. Ar šādiem ierobežojumiem patlaban saskartos arī potenciālās gāzes plūsmas uz Ungāriju un no tās. Rumānijas gāzes pārvades tīklā ir vajadzīgi papildu ieguldījumi, lai iekšējo pārvades sistēmu savienotu ar pārvades tranzīta cauruļvadu, kas šķērso Rumāniju. Rumānijai būtu arī jāatceļ valsts likums, kas aizliedz šādu gāzes eksportu.

16. izcēlums

Jaunu gāzes cauruļvadu būvniecība papildus pašreizējiem

Gāzes starpsavienojumu projekti starp Rumāniju, Bulgāriju un Grieķiju ietver jaunu gāzes cauruļvadu būvniecību papildus pašreizējiem. Tas ir tāpēc, ka pašreizējā Rumānijas–Bulgārijas–Grieķijas gāzes tranzīta tīkla jaudu saskaņā ar ilgtermiņa līgumu ir rezervējis piegādātājs no trešās valsts.

24Attiecībā uz elektroenerģiju – Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīva 2009/72/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu (OV L 211, 14.8.2009., 55. lpp.), 49. panta 1. punkts. Attiecībā uz gāzi – Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīva 2009/73/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu (OV L 211, 14.8.2009., 94. lpp.), 54. panta 1. punkts.

25Regula (EK) Nr. 714/2009 par nosacījumiem attiecībā uz piekļuvi tīklam elektroenerģijas pārrobežu tirdzniecībā un par Regulas (EK) Nr. 1228/2003 atcelšanu. Regula (EK) Nr. 715/2009 par nosacījumiem attiecībā uz piekļuvi dabasgāzes pārvades tīkliem un par Regulas (EK) Nr. 1775/2005 atcelšanu. Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regula (EK) Nr. 713/2009, ar ko izveido Energoregulatoru sadarbības aģentūru.

26Eiropadomes 2011. gada 4. februāra secinājumi.

27Padomes secinājumi, Transporta, telekomunikāciju un enerģētikas padomes sanāksme, Brisele, 2014. gada 9. decembris.

28Komisijas novērtējuma pamatā ir dalībvalstu oficiālie dokumenti, līgumslēdzēju ziņojumi, zināšanas par valsts dienestu, tirgus uzraudzība, izmantojot plašsaziņas līdzekļus, un īpaši pieprasījumi trešām personām.

29Saskaņā ar Polijas Energoregulatora biroja 2014. gada valsts ziņojumā publicētajiem skaitļiem vadošajam gāzes piegādātājam pieder aptuveni 95 % no gāzes vairumtirdzniecības tirgus Polijā.

30Līdz 2015. gada 1. jūnijam Komisija bija sniegusi 109 atzinumus. Sertifikāciju vēl gaida septiņi gāzes un trīs elektroenerģijas PSO: gāzes PSO Igaunijai, Latvijai, Somijai, Itālijai, Ungārijai, Beļģijai (atkārtota sertifikācija) un Apvienotajai Karalistei (atkārtota sertifikācija); elektroenerģijas PSO Ungārijai, Baltijas jūras kabelim starp Zviedriju un Vāciju un Itālijai (atkārtota sertifikācija).

31“Pamatstratēģija spēcīgai Enerģētikas savienībai ar tālredzīgu klimata pārmaiņu politiku”, COM(2015) 80 final, 25.2.2015.

32Pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014.–2020. gadam (2014/C 200/01).

33Kritērijus, kas cenu regulēšanai atbilstoši ES tiesību aktiem jāievēro, nesen apstiprināja Tiesa 2015. gada 10. septembra spriedumā, ko pasludināja pārkāpuma lietā pret Poliju saistībā ar regulētām gāzes cenām pircējiem, kas nav mājsaimniecības (C-36/14).

34Komisijas paziņojums par enerģijas cenām un izmaksām Eiropā, SWD(2014) 19 final un SWD(2014) 20 final.

35Sīkākai informācijai par ELBAS skatīt: http://www.nordpoolspot.com/TAS/Intraday-market-Elbas/.

36Čehijas Republika, Spānija, Francija, Ungārija, Polija, Portugāle un Rumānija.

37Regula (ES) Nr. 1227/2011, ko 2014. gada decembra vidū papildināja REMIT īstenošanas akti.

38Līdzīgs elektroenerģijas vairumtirdzniecības cenu diapazons starp augstāko un zemāko cenu bija arī 2013. gadā un 2015. gada pirmajā ceturksnī.

39Izņēmumi ir Grieķija, Īrija un Polija.

40Starpsavienojumu mērķrādītāju 10 % apmērā pieņēma 2002. gada Eiropadome Barselonā. Tādējādi visas dalībvalstis tiek aicinātas līdz 2020. gadam nodrošināt starpsavienojumu jaudu, kas sasniedz vismaz 10 % no valstī uzstādītās elektroenerģijas ražošanas jaudas. Tas nozīmē, ka ikvienai dalībvalstij ir jāievelk elektrības kabeļi, kas vismaz 10 % no to elektrostacijās saražotās elektroenerģijas ļauj transportēt pāri robežām uz kaimiņvalstīm.

41Pārrobežu gāzes tirdzniecība, izmantojot mezglus, pašlaik ir iespējama Beļģijā, Vācijā, Francijā, Itālijā, Nīderlandē, Austrijā un Apvienotajā Karalistē.

42Dažas valstis ievieš noteikta veida jauktās sistēmas. Piemēram, Polijā gāzes vairumtirdzniecības un mazumtirdzniecības cenas ir regulētas, bet daļa importa un noteikts neizmantotās jaudas apjoms tiek pārdots biržā. 2014. gada ceturtajā ceturksnī gāzes cena biržā bija 26,2 EUR par MW/h, savukārt regulētā cena bija 36 EUR par MW/h. 2013. gadā tikai trīs procenti no kopējās gāzes tirdzniecības notika biržā.

43Pamatojoties uz ACER sniegto informāciju, vidējā mezgla cena septiņās dalībvalstīs, kurās ir mezgli, 2014. gadā bija 24,8 EUR par MW/h, savukārt vidējā importa cena saskaņā ar B2B līgumiem 2014. gadā bija 27 EUR (skatīt II pielikumu). Augstākās un zemākās cenas diapazons svārstījās no 22,1 EUR līdz 32 EUR par MW/h B2B līgumos un no 23,4 EUR līdz 27,8 EUR par MW/h – mezglos. Vidējās B2B cenas aprēķinā ir ņemta vērā atlaide ar atpakaļejošu spēku 21 % apmērā, ko saņēmusi Lietuva, kā aprakstīts 6. izcēlumā.

44Starpsavienojumu līmeni aprēķina, uzstādīto elektroenerģijas ražošanas jaudu salīdzinot ar dalībvalsts elektrotīklu starpsavienojumu kopējo jaudu. Ir dažādi skaidrojumi attiecībā uz to, vai elektroenerģijas ražošana būtu jāaprēķina pēc uzstādītās vai faktiski izmantotās jaudas.

45Prezidentvalsts secinājumi: Eiropadomes 2002. gada 15. un 16. marta sanāksme Barselonā, SN 100/1/02 REV 1.

46N-1 kritērijs tika ieviests 2010. gada oktobrī ar Regulu (ES) Nr. 994/2010 par gāzes piegādes drošību. Saskaņā ar šo noteikumu – izmantojot elektroenerģijas nozares piemēru – visām dalībvalstīm, kas ir atkarīgas no viena importa cauruļvada, pazemes krātuves vai cita veida svarīgas infrastruktūras, ir jānodrošina, ka ārkārtīgi zemas temperatūras apstākļos pieprasījumu var apmierināt arī galvenās importa infrastruktūras darbības kļūmes gadījumā.

47“Komisijas dienestu darba dokuments. Ziņojums par Regulas (ES) Nr. 994/2010 īstenošanu un tās ieguldījumu solidaritātē un sagatavotībā gāzes piegādes traucējumiem Eiropas Savienībā”, SWD(2014) 325 final, 16.10.2014. Šīs sešas dalībvalstis bija Zviedrija, Lietuva, Bulgārija, Grieķija, Slovēnija un Luksemburga. Attiecībā uz trijām no tām (Luksemburga, Slovēnija un Zviedrija) ir noteikts izņēmums saskaņā ar iepriekš minētās regulas 6. panta 10. punktu.

48Izņemot Igauniju un Zviedriju.

49Saskaņā ar Bulgārijas Statistikas biroja sniegto informāciju gāzes patēriņš samazinājās no 3218 miljardiem kubikmetru (bcm) 2011. gadā līdz 2840 bcm 2014. gadā.

50Saskaņā ar Eurostat statistiku kopējais dabasgāzes pieprasījums Igaunijā, Latvijā un Lietuvā samazinājās no 5,6 bcm 2010. gadā līdz 4,6 bcm 2014. gadā.

51Saskaņā ar 2014. gada novembrī panākto vienošanos starp Somijas un Igaunijas premjerministriem Somijā paredzēts būvēt lielāku reģionālo SDG termināli, bet Igaunijā – mazāku termināli vietējai izmantošanai. Ja somu projekts netiks īstenots saskaņā ar grafiku, Igaunija saglabās iespēju būvēt reģionālo termināli.

52ACER atzinums Nr. 8/2014.

53Komisijas dienestu darba dokuments “Enerģētikas infrastruktūras ieguldījumu projekti”, kas pievienots Komisijas paziņojumam Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Virzība uz iekšējā enerģijas tirgus izveides pabeigšanu” (SWD(2014) 313 final, 13.10.2014., 4. lpp.).

54ACER savā atzinumā Nr. 16/2014 pauž bažas par TADGP, jo īpaši attiecībā uz datu ierobežoto pieejamību, tīkla pārvades jaudas uzrādīšanu, izmaksu un ieguvumu analīzes izmantošanu visiem ieguldījumiem pārvades infrastruktūrā un pietiekamas skaidrības trūkumu dažos ieguldījumu aprakstos.

55Kopīga deklarācija, ko 2015. gada 4. martā parakstīja Eiropas Komisijas priekšsēdētājs Jean-Claude Juncker, Francijas prezidents François Hollande, Spānijas premjerministrs Mariano Rajoy un Portugāles premjerministrs Pedro Passos Coelho, lai vienotos par to, kā stiprināt savienojumus starp Ibērijas pussalu un pārējo ES enerģijas tirgu.

56CORESO (elektroenerģijas sistēmu operatoru koordinācija) – pirmais reģionālais elektroenerģijas tehniskās koordinācijas centrs, kurā apvienojušies vairāki PSO no Francijas, Beļģijas, Vācijas, Itālijas un Apvienotās Karalistes.

57CEER jeb Eiropas Energoregulatoru padome ir NVO, kas atrodas Briselē un kuras mērķis ir iekšējā enerģijas tirgus izveides procesā pārstāvēt VRI intereses.

58Dalībvalstu organizāciju dalība reģionālās sadarbības iniciatīvās ir ļoti atšķirīga. Piemēram, Zviedrijas VRI piedalījās visās ACER darba grupās un savlaicīgas pieņemšanas iniciatīvās. Arī Zviedrijas elektroenerģijas PSO ir iesaistīts dažādās reģionālās sadarbības iniciatīvās un piedalās tīkla kodeksu savlaicīgas ieviešanas grupās. Savukārt abi Bulgārijas PSO revīzijas laikā nevienā reģionālās sadarbības vai savlaicīgas ieviešanas grupā nepiedalījās.

59Pārējie projekti, kuriem tika iecelti koordinatori, bija “Polijas–Lietuvas savienojums”, “Nabuko” un “Savienojums ar jūras vēja elektrostacijām Dānijā, Vācijā un Polijā”.

60Rapport du Coordonnateur Europeen, Mario Monti, Projet d’Interet Europeen EI 3, “Interconnexion électrique France - Espagne”, Brisele, 2008. gada septembris.

61COM(2010) 677.

62Saskaņā ar dalībvalstu sniegto informāciju Eiropas Komisijai.

63Šajā summā nav ietverts iespējamais turpmākais atbalsts enerģētikas infrastruktūrai no Eiropas Stratēģisko investīciju fonda, kas paredz 16 miljardus EUR lielas garantijas no ES budžeta.

64Regula (ES) Nr. 347/2013.

65Enerģētikas infrastruktūras prioritātes 2020. gadam un pēc tam, 2011. gads, 14. lpp. Elektroenerģija: jūras energotīkls ziemeļu jūrās, ziemeļu–dienvidu starpsavienojumi Rietumeiropā, ziemeļu–dienvidu starpsavienojumi Centrālaustrumeiropā un Dienvidaustrumeiropā, Baltijas enerģijas tirgus starpsavienojuma plāns, viedtīklu ieviešana, ilgtermiņa elektroenerģijas maģistrāles. Gāze: ziemeļu–dienvidu gāzes starpsavienojumi Rietumeiropā, ziemeļu–dienvidu gāzes starpsavienojumi Centrālaustrumeiropā un Dienvidaustrumeiropā, Dienvidu gāzes koridors, Baltijas enerģijas tirgus starpsavienojuma plāns.

66Pārējie deviņi ietver septiņus naftas projektus un divus viedtīklu projektus.

67COM(2014) 330 final, 10. lpp.

682014. gada oktobrī tika pabeigta 400 kV elektrolīnija starp Bescanó un Santa Llogaia Spānijā; tas bija solis virzienā uz jauno elektrotīklu starpsavienojumu Francija–Spānija. Šis projekts joprojām ir iekļauts KIP un ESIF sarakstā.

69Enerģijas infrastruktūras ieguldījumiem, uz kuriem attiecas tematiskais mērķis veicināt ilgtspējīgu transportu un novērst sastrēgumus galvenajās tīkla infrastruktūrās, projektiem, kuru kopējās attiecināmās izmaksas pārsniedz 75 miljonus EUR, citiem ESI fondu infrastruktūras ieguldījumiem, uz kuriem šis ziņojums lielākoties neattiecas, šī robežvērtība ir 50 miljoni EUR.

Secinājumi un ieteikumi

113

ES mērķis pabeigt iekšējā enerģijas tirgus izveidi līdz 2014. gadam netika sasniegts. Enerģētikas infrastruktūra Eiropā kopumā vēl nav piemērota pilnīgi integrētiem tirgiem, tāpēc efektīvu energoapgādes drošību tā pašlaik nesniedz. Finansiālais atbalsts no ES budžeta enerģētikas infrastruktūras jomā ir devis tikai nelielu ieguldījumu iekšējā enerģijas tirgū un energoapgādes drošībā (sk. 27. punktu).

Mērķis pabeigt iekšējā enerģijas tirgus izveidi līdz 2014. gadam netika sasniegts

114

Kopš 2007. gada iekšējam enerģijas tirgum ir pievērsta liela uzmanība ES enerģētikas politikas izstrādē. Trešajā enerģētikas paketē, kuru pieņēma 2009. gadā, bija prasīts transponēt gāzes un elektrības direktīvas līdz 2011. gada 3. martam. Tomēr minētajā gadā šis mērķis netika sasniegts. Padome 2011. gadā atkārtoti apliecināja savu apņemšanos attiecībā uz iekšējo enerģijas tirgu, norādot, ka tā izveide būtu jāpabeidz līdz 2014. gadam. Tomēr dažādu problēmu dēļ netika sasniegts pat šis mērķis (skatīt 29. punktu).

115

Lai varētu uzskatīt, ka trešā enerģētikas pakete ir pilnībā īstenota, vēl ir daudz darāmā. Tās noteikumu īstenošanu dalībvalstīs Komisija uzrauga arī pēc tam, kad ir beidzies 2014. gada termiņš (skatīt 30.–33. punktu).

1. ieteikums.
Atbilstības pārbaužu pabeigšana

Tā kā iekšējā enerģijas tirgus izveide vēl nav pabeigta, Komisijai līdz 2016. gada beigām jāpabeidz savi novērtējumi un jāuzsāk vajadzīgās pārkāpumu procedūras pret dalībvalstīm.

116

Valstu regulatīvās iestādes (VRI) visā ES joprojām saskaras ar problēmām, kas saistītas ar to neatkarību un profesionāla vērtējuma sniegšanas brīvību. Ne visām VRI ir pieejami resursi, kas atbilst to veicamajiem uzdevumiem, tostarp sadarbībai ES līmeņa pasākumos, piemēram, tajos, ko vada Energoregulatoru sadarbības aģentūra (ACER). ACER nav pilnvaru pieprasīt VRI visās dalībvalstīs sniegt attiecīgos enerģijas tirgus datus (35. un 36. punkts).

2. ieteikums.
VRI un ACER

a)Dalībvalstīm jānodrošina, ka VRI ir neatkarīgas un to funkcijas netiek ierobežotas. VRI rīcībā jābūt pietiekamiem resursiem, lai tās varētu darboties, tostarp pilnvērtīgi piedalīties ES līmeņa sadarbības pasākumos;

b)Komisijai jānodrošina, ka aģentūrai ACER ir attiecīgās pilnvaras, lai no galvenajām iestādēm dalībvalstīs iegūtu informāciju, kas vajadzīga tai uzticēto uzdevumu izpildei.

117

Lielās atšķirības dalībvalstu enerģijas tirgu organizēšanā var kavēt iekšējā enerģijas tirgus turpmāko attīstību. Faktiski ir 28 valstu tiesiskie regulējumi, kas praksē veido vietējo, valsts un reģionālo tirgu sadrumstalotu kopumu, nevis vienotu iekšējo enerģijas tirgu. Lai gan nošķiršanas un citu pasākumu mērķis bija izveidot regulējuma nosacījumus iekšējam enerģijas tirgum, liberalizēts un konkurētspējīgs tirgus bieži vien netika radīts. ES iekšējā enerģijas tirgus turpmākā izveide, atrodot praktiskus veidus, lai šie tirgi varētu sadarboties, joprojām ir liela problēma. Tas ir tāpēc, ka Eiropas Savienībā tiek izmantoti vairāki atšķirīgi tirdzniecības mehānismi un enerģijas tirgu ietekmē dažādas intervences (39. un 43.–46. punkts).

3. ieteikums.
Pārredzama tirdzniecība

Komisijai jāveicina pārredzamu gāzes un elektroenerģijas tirdzniecības mehānismu plaša attīstība. Tas būtu jāpanāk, arī veicinot un atbalstot biržu izveidi dalībvalstīs, kurās patlaban tādu nav vai kurās dominē B2B tirdzniecības mehānismi.

118

Tīkla kodeksi ir tehniski noteikumi, kas paredzēti, lai nodrošinātu pamatu tehniskajai sadarbspējai ES elektroenerģijas un gāzes pārvades sistēmās. Kodeksi ietver vienotus tehniskos standartus, kuriem vajadzētu nodrošināt brīvu enerģijas plūsmu pāri robežām. Lai gan nesen gūti panākumi gāzes tīkla kodeksu apstiprināšanā, neviens no elektroenerģijas tīkla kodeksiem vēl nav galīgi apstiprināts, izmantojot komiteju procedūru. Dažus tīkla kodeksus pieņem dalībvalstis pirms to galīgās apstiprināšanas, īstenojot reģionālās savlaicīgas ieviešanas iniciatīvas (47.–51. punkts).

4. ieteikums.
Tīkla kodeksu apstiprināšana un ieviešana

Komisijai jāpaātrina komiteju procedūra, lai nodrošinātu elektroenerģijas tīkla kodeksu apstiprināšanu līdz 2015. gada beigām. Tai arī jāmudina ACER un PSOET atbalstīt tīkla kodeksu savlaicīgu ieviešanu dalībvalstīs, īstenojot reģionālās sadarbības iniciatīvas.

119

Lai gan ir gūti panākumi, iekšējā enerģijas tirgus ietekme uz cenām vēl nav pilnībā realizēta, un starp dalībvalstu enerģijas cenām joprojām pastāv būtiskas atšķirības.

120

Elektroenerģijas vairumtirdzniecības cenas Eiropas Savienībā nav izlīdzinājušās, un būtiskas atšķirības ir vērojamas pat starp dažām kaimiņu dalībvalstīm. Lai stimulētu pārrobežu elektroenerģijas tirdzniecību, ES noteica mērķi, ka dalībvalsts pārrobežu elektrotīklu starpsavienojumu jaudai vajadzētu būt vismaz 10 % no tajā uzstādītās ražošanas jaudas. Tomēr šis mērķis neatbilst vajadzībām, jo tas koncentrējas uz infrastruktūras attīstību, nevis ir balstīts uz pieprasījuma dinamiku nolūkā nodrošināt cenu konverģenci (59.–64. punkts).

121

Pat ja būtu jāīsteno pašreizējais gāzes mērķmodelis, kas paredz uz mezgliem balstītu tirdzniecību, tas spētu radīt tikai ierobežotu ietekmi uz gāzes vidējām vairumtirdzniecības cenām. Svarīgu gāzes cauruļvadu būvniecībai Eiropas Savienībā, lai veicinātu konkurētspējīgas, uz mezgliem balstītas tirdzniecības attīstību visā Eiropā, būtu vajadzīgi būtiski ieguldījumi. Tomēr šāda rīcība ne vienmēr ir ekonomiski pamatota. Ir arī citi veidi, kā ieviest konkurenci gāzes tirgos, piemēram, ierīkojot stratēģiski izvietotus SDG termināļus, lai apkalpotu vienu vai vairākus valstu tirgus (65.–71. punkts).

5. ieteikums.
Elektroenerģijas un gāzes tirgus un infrastruktūras attīstības modeļi

Komisijai:

a)jāapsver iespēja noteikt elektrotīklu starpsavienojumu mērķus, pamatojoties uz tirgus vajadzībām, nevis fiksētu ražošanas jaudu valstī;

b)jāpārskata gāzes tirgus mērķmodeļa iespējamās izmaksas un ieguvumi un, ņemot vērā nenoteikto pieprasījumu, jāapsver, vai plašajai gāzes cauruļvadu sistēmu būvniecībai ir kādas alternatīvas, piemēram, stratēģiski izvietotu SDG termināļu ierīkošana, lai apkalpotu vienu vai vairākus valstu tirgus, izmantojot ar iekšējo enerģijas tirgu saderīgus risinājumus. Tas jādara, pamatojoties uz visaptverošu ES līmeņa vajadzību novērtējumu (skatīt 7. ieteikumu).

Enerģētikas infrastruktūra Eiropā kopumā vēl nav piemērota pilnīgi integrētiem tirgiem, tāpēc efektīvu energoapgādes drošību tā pašlaik nesniedz

122

Enerģētikas infrastruktūra dalībvalstīs un starp tām vēl nav piemērota iekšējam enerģijas tirgum. Nepietiekama infrastruktūras jauda dalībvalstī var praktiski ierobežot iespējamo importu un eksportu, kā arī to, cik lielā mērā dalībvalsts var darboties kā tranzīta valsts. Joprojām vērojamas nepilnības pārrobežu gāzes un elektroenerģijas infrastruktūrā starp dalībvalstīm (73.–81. punkts).

6. ieteikums.
Pašreizējās infrastruktūras optimāla izmantošana

Komisijai:

a)jāapzina pārrobežu enerģētikas infrastruktūra, kuras potenciāls netiek pilnībā izmantots iekšējā enerģijas tirgus atbalstam vai nu tāpēc, ka tās izmantošanu ierobežo ilgtermiņa divpusējie līgumi, kas nedod pieeju trešām personām, vai arī tāpēc, ka netiek izmantotas tās tehniskās iespējas, piemēram, reversās plūsmas;

b)jāsadarbojas ar ieinteresētajām personām dalībvalstīs, lai panāktu, ka šī infrastruktūra faktiski tiek izmantota daudz plašāk, cenšoties nepārtraukti uzlabot iekšējo enerģijas tirgu;

c)jāizpēta, kādu labumu dotu reģionālo PSO izveide, lai veicinātu un efektīvi pārvaldītu enerģijas plūsmas pāri robežām, maksimāli izmantojot pašreizējo infrastruktūru.

123

Ir vajadzīgs visaptverošs ES līmeņa infrastruktūras vajadzību novērtējums, lai iegūtu nepieciešamo informāciju pirms lēmumu pieņemšanas par iekšējā enerģijas tirgus izveidi un energoapgādes drošību (82. punkts). Ņemot vērā būtiskos ieguldījumus enerģētikas nozarē, kādi vajadzīgi visā ES, šāda visaptveroša analīze ir ļoti svarīgs instruments ES un citu līdzekļu novirzīšanai nozarē (82., 84. un 99. punkts). Plānošanas instrumentiem, kurus pašreiz izmanto Komisija, galvenokārt kopīgu interešu projektu sarakstiem un tīkla attīstības desmit gadu plāniem, ir būtiski ierobežojumi (85.–87. punkts). Komisijai nav arī progresīva tirgus attīstības modeļa, lai atbalstītu nepieciešamo vajadzību analīzi (83. punkts).

7. ieteikums.
Visaptveroša ES līmeņa infrastruktūras vajadzību novērtējuma sagatavošana

Komisijai:

a)jāsagatavo visaptverošs ES līmeņa enerģijas infrastruktūras vajadzību novērtējums iekšējā enerģijas tirgus izveidei, tam jākalpo par atsauci citiem stratēģiskiem dokumentiem, proti, tīkla attīstības desmit gadu plāniem (TADGP);

b)lai atbalstītu vajadzību novērtējumu, jāievieš enerģijas tirgu modelēšanas funkcija, tostarp dažādas pieprasījuma prognozes, vai nu pašā Komisijā, vai arī Energoregulatoru sadarbības aģentūrā (ACER);

c)jāsadarbojas ar elektroenerģijas PSOET un gāzes PSOET, lai vajadzību novērtējumu varētu izmantot ar iekšējo enerģijas tirgu saistītās infrastruktūras plānošanā Eiropas Savienībā, ieskaitot tīkla attīstības desmit gadu plānus (TADGP).

124

Lai attīstītu pārrobežu enerģētikas infrastruktūru, kaimiņu dalībvalstīm ir jāsadarbojas. Šajā kontekstā problēmas var radīt projektu finansēšana, izmaksu sadale un plānošanas atļauju saņemšana. Eiropas Savienības reģionālajā sadarbībā enerģētikas nozarē ir gūta laba pieredze, kas veidojas, realizējot politiskas un tehniskas iniciatīvas. Dažiem Komisijas veiktās koordinācijas pasākumiem ir bijuši pozitīvi rezultāti (skatīt 88.–93. punktu).

Eiropas Savienības finansiālais atbalsts enerģētikas infrastruktūras jomā ir devis tikai nelielu ieguldījumu iekšējā enerģijas tirgū un energoapgādes drošībā

125

Nepietiekama prioritāro projektu noteikšana ir samazinājusi enerģētikas infrastruktūrai piešķirtā ES finansējuma efektivitāti. Komisija ir izmantojusi vairākus īpašu projektu sarakstus, lai noteiktu ES budžeta ieguldījumu prioritātes un apzinātu projektus, kas var saņemt finansējumu. Tomēr šos sarakstus Komisija nav veidojusi, pamatojoties uz visaptverošu ES līmeņa infrastruktūras attīstības vajadzību novērtējumu. Tas rada riskus, kuri mazina šādu sarakstu kā ieguldījumu prioritāšu noteikšanas un ES līdzekļu novirzīšanas instrumentu lietderību (100.–103. punkts).

8. ieteikums.
Labāka KIP sarakstu izmantošana

Komisijai jāuzlabo savas plānošanas procedūras un jo īpaši kopīgu interešu projektu (KIP) prioritāšu noteikšana un finansēšana, ņemot vērā visaptverošu ES līmeņa enerģētikas infrastruktūras vajadzību novērtējumu (skatīt 7. ieteikumu).

126

ES galveno instrumentu enerģētikas infrastruktūras projektu finansēšanai – EEPEA, Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta un Eiropas strukturālo un investīciju fondu – galvenais mērķis nav iekšējā enerģijas tirgus uzlabošana, un tas ir acīmredzams, ņemot vērā to īstenošanu. EISI finansējums nav saistīts ar enerģijas tirgus reformām, un enerģijas tirgus izveides nosacījumi nav iekļauti ESI fondu partnerattiecību nolīgumos laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam (104.–109. punkts).

9. ieteikums.
Pienācīga un nepārtraukta iekšējā enerģijas tirgus darbība kā nosacījums ES infrastruktūras projektu finansēšanai

Komisijai jāsagatavo tiesību aktu priekšlikumi par to, kā tiek atlasīti energoinfrastruktūras projekti finansēšanai atkarībā no tā, vai enerģijas tirgus dalībvalstī darbojas pienācīgi un nepārtraukti.

127

Ir tādi ES finansēti enerģētikas infrastruktūras projekti, kuriem ir bijusi pozitīva ietekme uz iekšējo enerģijas tirgu un energoapgādes drošību. Taču daudzu citu projektu ietekme līdz šim ir bijusi ierobežota. Tas ir tāpēc, ka dažos projektos netika ņemtas vērā iekšējā tirgus izveides vajadzības, tikai nedaudzi projekti ir pabeigti un nodoti ekspluatācijā, savukārt citu projektu izmantošanu kavēja jaudas problēmas kaimiņu dalībvalstīs, un vēl citu projektu efektivitāte ir ierobežota, jo to mērķis ir papildu infrastruktūras izveide līdztekus pašreizējai (110.–112. punkts).

Šo ziņojumu 2015. gada 21. oktobra sēdē Luksemburgā pieņēma Revīzijas palātas II apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas loceklis Henri GRETHEN.

Revīzijas palātas vārdā

priekšsēdētājs
Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA

Pielikumi

I pielikums

a) Elektroenerģijas vidējās mazumtirdzniecības cenas (kopā ar nodokļiem) mājsaimniecībām (2015. gada I ceturksnis, centi par 1 kWh)

Piezīme: patēriņa cenu pieejamība ir atsevišķs jautājums, kas būtu jāaplūko saistībā ar tīrā izmantojamā ienākuma līmeni katrā dalībvalstī. Kā norādīts 23. punktā, enerģētiskā nabadzība šajā revīzijā nav ietverta.

Avots: Eiropas Komisija.

b) Elektroenerģijas vidējās cenas (bez PVN un neatgūstamajiem nodokļiem) rūpnieciskajiem patērētājiem (2015. gada I ceturksnis, centi par 1 kWh)

Avots: Eiropas Komisija.

II pielikums

Novērtētās gāzes ieguves cenas ES dalībvalstīs – vidējās cenas 2014. gadā (eiro par MWh)

Avots: Eiropas Revīzijas palāta, pamatojoties uz ACER sniegto informāciju. Kiprai un Maltai pašlaik gāzes tirgus nav, tāpēc tās nav iekļautas.

III pielikums

Dalībvalstu dalība ACER darba grupās (no 2013. gada janvāra līdz 2015. gada maijam)

| Regulatoru valde | Elektroenerģijas darba grupa | Gāzes darba grupa | Īstenošanas, uzraudzības un salīdzinošās novērtēšanas darba grupa | Tirgus integritātes un pārredzamības darba grupa
Notikušo sanāksmju skaits | 22 | 24 | 25 | 24 | 20
Austrija | 22 | 24 | 25 | 19 | 20
Vācija | 22 | 23 | 25 | 17 | 19
Apvienotā Karaliste | 22 | 24 | 24 | 15 | 20
Francija | 20 | 23 | 24 | 17 | 20
Beļģija | 22 | 21 | 25 | 24 | 11
Spānija | 22 | 19 | 25 | 19 | 17
Zviedrija | 22 | 23 | 21 | 17 | 19
Portugāle | 22 | 24 | 25 | 5 | 16
Itālija | 22 | 20 | 21 | 11 | 16
Nīderlande | 22 | 24 | 22 | 6 | 16
Polija | 21 | 22 | 25 | 2 | 16
Ungārija | 22 | 18 | 22 | 0 | 19
Dānija | 22 | 21 | 16 | 6 | 11
Somija | 22 | 21 | 15 | 0 | 16
Čehijas Republika | 22 | 13 | 9 | 4 | 19
Īrija | 22 | 14 | 14 | 0 | 12
Luksemburga | 19 | 8 | 9 | 0 | 14
Slovēnija | 18 | 0 | 8 | 0 | 7
Horvātija | 15 | 3 | 5 | 1 | 4
Grieķija | 20 | 1 | 5 | 0 | 2
Lietuva | 18 | 1 | 3 | 0 | 2
Latvija | 16 | 0 | 6 | 0 | 1
Malta | 22 | 0 | 0 | 0 | 0
Rumānija | 18 | 1 | 2 | 0 | 1
Igaunija | 18 | 0 | 0 | 0 | 0
Kipra | 14 | 0 | 0 | 0 | 0
Bulgārija | 2 | 0 | 0 | 0 | 0
Slovākija | 1 | 0 | 0 | 0 | 0

Komisijas atbilde

Kopsavilkums

IV

Komisija uzsver, ka energoapgādes drošībai ļoti svarīgs ir labi funkcionējošs elektroenerģijas un gāzes tirgus.

V

Paziņojumā “Virzība uz iekšējā enerģijas tirgus izveides pabeigšanu” (COM(2014) 634 final) atzīts, ka Eiropa sekmīgi virzās uz iekšējā enerģijas tirgus izveides pabeigšanu. Pārrobežu tirdzniecība palielinās, atjaunojamie energoresursi tiek sekmīgi integrēti sistēmā, un ir sācies darbs saistībā ar viedtīklu ieviešanu un decentralizētas ražošanas veicināšanu. Tomēr bija arī skaidrs, ka darbs vēl nav pabeigts – pastāv šķēršļi tirgus vienmērīgai darbībai. Enerģētikas savienības projekts ir plānots tā, lai šie šķēršļi tiktu novērsti. Komisija ir veikusi konkrētus pasākumus, sevišķi tās tirgus modeļa iniciatīvas ietvaros, lai likvidētu vēl pastāvošos šķēršļus iekšējā enerģijas tirgus izveidei.

Attiecībā uz enerģētikas infrastruktūru ir svarīgi ņemt vērā šādus apsvērumus:

-ir paredzēts, ka enerģētikas infrastruktūru finansē tirgus, t. i., to finansē no līdzekļiem, ko iemaksājuši lietotāji atbilstoši tarifiem, kurus apstiprina neatkarīgas regulatīvās iestādes; tādēļ tam, ka finansiālais atbalsts tiek piešķirts no ES budžeta līdzekļiem, drīzāk būtu jābūt izņēmuma gadījumam, nevis parastajai kārtībai;

-gadījumos, kad tika piešķirts finansiāls atbalsts, energoapgādes drošība noteiktos reģionos ir būtiski uzlabota (sk. piemērus, kas minēti Palātas apsvērumu 103. punktā saistībā ar Eiropas enerģētikas programmu ekonomikas atveseļošanai (EEPEA), vai informāciju par vairākiem revidētajiem projektiem, kas tika līdzfinansēti no Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta (EISI) vai Eiropas strukturālo un investīciju fondu (ESI fondu) līdzekļiem un ir minēti Palātas apsvērumu 109., 110. un 111. punktā).

1. ieteikums

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Komisijas dienesti ir paziņojuši, ka trešās enerģētikas paketes noteikumu izpilde 2015. gadā ir prioritāte. Visās 28 dalībvalstīs ir veiktas atbilstības pārbaudes attiecībā uz trešās enerģētikas paketes īstenošanu, un kopā ar attiecīgajām dalībvalstu iestādēm tiek risinātas visas iespējamās problēmas saistībā ar neatbilstību iekšējā tirgus tiesību aktiem.

2. ieteikums a)

Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm. Taču Komisija piekrīt šim ieteikumam un, pārbaudot atbilstību trešās enerģētikas paketes noteikumiem attiecībā uz iekšējo enerģijas tirgu, īpaši rūpīgi izvērtēs valstu regulatīvo iestāžu (VRI) neatkarību.

2. ieteikums b)

Komisija piekrīt šim ieteikumam un meklē veidus, kā pastiprināt Energoregulatoru sadarbības aģentūras (ACER) pašreizējās pilnvaras, tostarp attiecībās ar dalībvalstīm, lai pielāgotu tās darbību reālajam darbam labāk integrēta iekšējā tirgus apstākļos.

3. ieteikums

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Lai risinātu ar nepietiekamu tirdzniecību biržās saistīto problēmu, Komisija ir pieņēmusi regulas gāzes un elektroenerģijas jomā, ar kurām tiks noteikts, ka enerģijas biržu izveide ir obligāta (attiecībā uz gāzi – Jaudas sadales regula (CAM regula) un Balansēšanas regula, attiecībā uz elektroenerģiju – Jaudas piešķiršanas un pārslodzes vadības vadlīniju regula (CACM regula), ar ko ievieš ES mēroga noteikumus par tirgu sasaisti). Papildus tam notiek Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1227/2011 par enerģijas vairumtirgus integritāti un pārredzamību (REMIT regulas) īstenošana.

4. ieteikums

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Klimata politikas un enerģētikas komisārs ir paziņojis, ka tīkla kodeksu pieņemšana ir prioritāte. Komisija sadarbībā ar regulatoriem, pārvades sistēmu operatoriem (PSO) un citām ieinteresētajām personām aktīvi strādā pie piedāvāto tīkla kodeksu pārveides, lai garantētu to neitralitāti un nodrošinātu rezultatīvu īstenošanu. Paredzēts, ka par 8 no 10 piedāvātājiem elektroenerģijas tīkla kodeksiem komitejas balsojums notiks līdz 2015. gada beigām.

Komisija aktīvi atbalsta tīkla kodeksu savlaicīgu ieviešanu reģionālās sadarbības iniciatīvu ietvaros.

5. ieteikums a)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Lai gan pašreizējā, 2020. gadam noteiktā 10 % mērķrādītāja pamatā ir ražošanas jauda, plānojot 2030. gada starpsavienojumu mērķi reģionu vai valstu līmenī, kā būtiski aspekti tiks ņemti vērā izmaksas un tirdzniecības biržu potenciāls. Tādējādi tiks panākts lielāks elastīgums, kas nepieciešams, lai 2030. gadam noteikto elektroenerģijas tīklu starpsavienojumu mērķrādītāju (vismaz 15 %) pielāgotu tirgus vajadzībām.

5. ieteikums b)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Gāzes tīkla attīstības desmit gadu plānā (TADGP), kas izstrādāts 2015. gadā, jau ir sniegts plašs infrastruktūras vajadzību novērtējums atbilstoši dažādiem scenārijiem saistībā ar turpmāko pieprasījumu, cenām, infrastruktūras attīstību un citiem aspektiem. Analīze uzskatāmi apliecina, ka ne visi no plānotajiem projektiem būs nepieciešami. Pašreizējā kopīgu interešu projektu (KIP) virzībā tiek ņemts vērā šis novērtējums. Turklāt ir sākts sagatavošanās darbs saistībā ar ES sašķidrinātas dabasgāzes (SDG) un gāzes uzglabāšanas stratēģiju, lai padziļināti izvērtētu ES gāzes tirgus vajadzības, un Komisija savu SDG un uzglabāšanas stratēģiju publicēs 2016. gada janvārī.

VII

Komisija uzskata, ka Eiropas infrastruktūra ir jāuzlabo, lai tā pilnvērtīgi darbotos iekšējā enerģijas tirgū. Komisija atzīst, ka ir jāizstrādā visaptverošs ES līmeņa infrastruktūras vajadzību novērtējums, tomēr arī uzsver, ka pašreiz lielā mērā jau notiek infrastruktūras plānošana ES līmenī un tā tiek ņemta vērā Komisijas politikā. Lai gan, iespējams, ir nepieciešams pilnveidot procedūras un rīkus, pašreiz jau ir veikts pamatots novērtējums par Eiropas enerģētikas pamatinfrastruktūras vajadzībām. Sk. Komisijas atbildi attiecībā uz 7. ieteikumu un 82. punktu.

6. ieteikums a)

Komisija piekrīt šim ieteikumam. Tā jau ir sākusi risināt šo jautājumu. Īpaši jāpiemin, ka ar to nodarbojas Augsta līmeņa grupa Centrālās un Dienvidaustrumu Eiropas gāzes savienojumu jautājumos. Grupas darba mērķis ir koordinēt pasākumus, kas tiek veikti, lai sekmētu tādas pārrobežu Eiropas mēroga infrastruktūras izveidi, kura nodrošina gāzes piegāžu dažādošanu šajā reģionā, kā arī lai ieviestu saskaņotus noteikumus.

6. ieteikums b)

Komisija piekrīt šim ieteikumam. Tā jau veic attiecīgus pasākumus reģionālo iniciatīvu ietvaros – viens no reģionālo iniciatīvu galvenajiem mērķiem ir novērst pārrobežu infrastruktūras nepilnības (fiziska rakstura vai ar regulējumu saistītas).

6. ieteikums c)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Daudzos īstenošanas noteikumos (tīkla kodeksos) attiecībā uz tīklu darbību un enerģijas tirdzniecību jau ir noteikts, ka PSO sadarbība ir obligāts nosacījums.

Saistībā ar elektroenerģijas tirgus modeļa iniciatīvu Komisija pēta iespējas uzlabot PSO sadarbību un veidot to kopīgo atbildību, pamatojoties uz reģionālo drošības koordinācijas iniciatīvu (RDKI) koncepciju, jo īpaši reģionos, kas ir savstarpēji labi savienoti. Tas būtu pirmais solis ceļā uz padziļinātu PSO integrāciju reģionālā līmenī.

7. ieteikums a)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Tā jau risina šo jautājumu. Tiek veikts pastāvīgs darbs, lai izstrādātu TADGP un (kopš 2013. gada) saistīto izmaksu un ieguvumu analīzes. Turklāt TEN-E regulas 11. panta 8. punktā ir paredzēts, ka līdz 2016. gada 31. decembrim pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkli (PSOET) izstrādā un iesniedz Komisijai un ACER savstarpēji saistīta elektroenerģijas un gāzes tīkla modeli. Komisija rūpēsies, lai šis termiņš tiktu ievērots.

7. ieteikums b)

Komisija daļēji piekrīt šim ieteikumam.

Lai iestādē ieviestu analīzes un modelēšanas funkciju, vai nu Komisijai, vai ACER būtu jāiegulda ievērojami resursi. Par piemērotu alternatīvu varētu uzskatīt šīs funkcijas deleģēšanu PSOET, ja to pārrauga un uzrauga ACER un Komisija.

7. ieteikums c)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Energosistēmas mēroga izmaksu un ieguvumu analīzi, kas būs plānošanas, vajadzību novērtēšanas un TADGP izstrādes pamatā, veic PSOET, cieši sadarbojoties gan ar Komisiju, gan ACER.

8. ieteikums

Komisija daļēji piekrīt šim ieteikumam.

Attiecībā uz prioritāšu noteikšanu Komisija atgādina, ka plānošanas procedūru uzlabošana ir daļa no parastā sadarbības mehānisma, kas tiek īstenots ar visām iesaistītajām ieinteresētajām personām.

Piemēram, KIP atlases mērķis ir izraudzīties tos projektus, kas sniedz lielāko ieguldījumu ES enerģētikas politikas mērķu (cenu pieejamība, energoapgādes drošība, ilgtspēja) sasniegšanā.

Līdz 2016. gada beigām būs veikta pamatīgāka vajadzību analīze, ņemot vērā gan elektroenerģijas, gan gāzes tirgu vajadzības. Sk. Komisijas atbildi attiecībā uz 7. ieteikuma a) apakšpunktu.

Finansēšanas jomā – izraugoties pasākumus, kam tiks piešķirts finansiāls atbalsts, to projektu izvērtēšanā, kuriem nepieciešams atbalsts no publiskā sektora līdzekļiem, tiek ņemta vērā arī projekta gatavība un citi izvērtēšanas kritēriji. Komisija cieši sadarbojas ar Eiropas Investīciju banku (EIB) un citām ieinteresētajām personām, lai uzlabotu tehnisko palīdzību stratēģiski nozīmīgu projektu plūsmas pilnveidošanai. Tādējādi nekādi papildu pasākumi netiek plānoti.

9. ieteikums

Komisija nepiekrīt šim ieteikumam.

Komisija ir pārliecināta, ka, lai izveidotu īstenu iekšējo enerģijas tirgu, progress ir nepieciešams vienlīdz gan infrastruktūras, gan tirgus regulējuma jomā. Tomēr stingra, juridiski saistoša nosacījuma ieviešana būtu pārāk sarežģīta un varētu kavēt nepieciešamās infrastruktūras attīstību.

Ievads

03

Par ES tiesību aktu piemērošanu un izpildi primāri atbild dalībvalstis, un ir ārkārtīgi svarīgi, lai tās būtu gatavas īstenot šos tiesību aktus pilnībā un pareizi. Pašlaik tādu tiesību aktu un politikas izstrāde enerģētikas jomā, kuri ietekmē iekšējo tirgu, ir valstu valdību kompetencē. Tā kā valstīm pieder arī energoapgādes un pārvades uzņēmumi, tās ir svarīgi ES enerģijas tirgu dalībnieki.

05

Komisija uzskata, ka patiesi atvērta, konkurētspējīga un labi savienota enerģijas tirgus izveide ir labākais veids, kā nodrošināt energoapgādes drošību, un tas palīdzēs Eiropai pēc iespējas rentabli un droši veikt nepieciešamo pāreju uz mazoglekļa enerģētikas nozari.

Tāpēc Komisija ar Padomes un Parlamenta atbalstu ir izstrādājusi Enerģētikas savienības stratēģiju, kurā viens no būtiskākajiem elementiem ir apņemšanās novērst galvenos šķēršļus, kas kavē enerģijas tirgu labāku integrāciju Eiropā.

Minētās stratēģijas ietvaros Komisija aktīvāk pievērsīsies pašreiz enerģētikas jomā un saistītajās jomās spēkā esošo tiesību aktu pilnīgas izpildes nodrošināšanai. Komisija ir arī uzsākusi pašreiz enerģētikas nozarē spēkā esošo ES tiesību aktu visaptverošu pārskatīšanu, īpaši elektroenerģijas jomā (tirgus modeļa iniciatīva), lai pašreizējos trešās enerģētikas paketes noteikumus nepieciešamības gadījumā pielāgotu tirgus integrācijas mērķiem. Turklāt Komisija ir sākusi visaptverošas pārskatīšanas procesu attiecībā uz tās izdotajiem tiesību aktiem, kas ir saistīti ar energoapgādes drošību.

13

Sk. Komisijas atbildi uz 5. punktu.

Tā kā saskaņā ar ES tiesību aktiem dalībvalstīm ir jāņem vērā valstu lēmumu ietekme uz kaimiņvalstīm, Komisija uzskata, ka iekšējā enerģijas tirgus organizēšanas nolūkā ir nepieciešama cieša sadarbība starp ES un dalībvalstīm / valstu valdībām.

Komisijas kopējā atbilde uz 14.–18. punktu

Attiecībā uz enerģētikas infrastruktūru – Eiropas elektroenerģijas un gāzes pārvades sistēmu savstarpējā savienojamība uzlabojas, tomēr joprojām ir nepieciešami būtiski ieguldījumi infrastruktūrā. Līdz 2015. gada beigām tiks pabeigti 13 no projektiem, kas bija iekļauti pirmajā Savienības kopīgu interešu projektu (KIP) sarakstā saistībā ar gāzes un elektroenerģijas nozari. Nedaudz vairāk par 100 KIP pašlaik ir atļauju piešķiršanas posmā, un sagaidāms, ka drīz tiks uzsākts būvniecības posms. Lai gan lielāko daļu ieguldījumu enerģētikas infrastruktūrā veic privātā sektora investori, ir pieejams speciālu ES rīku kopums, ar kura palīdzību var atrisināt papildu finanšu vajadzības. Kopš Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta (EISI) ieviešanas 2014. gadā visā Eiropā enerģētikas pamatinfrastruktūras projektu priekšlikumiem dotāciju veidā ir piešķirti EUR 796 miljoni. Papildu atbalsts ir pieejams arī no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondiem). Turklāt Eiropas Stratēģisko investīciju fonds sniedz papildu atbalstu stratēģiski nozīmīgiem projektiem enerģētikas nozarē.

Lai efektīvāk risinātu konkrētas infrastruktūras problēmas dažos Eiropas reģionos, tiek atbalstīta labāka reģionālā sadarbība starp attiecīgajām dalībvalstīm. Tā rezultātā ir izveidota Augsta līmeņa grupa Pireneju pussalas gāzes un elektroenerģijas starpsavienojumu jautājumos un Augsta līmeņa grupa Centrālās un Dienvidaustrumu Eiropas gāzes savienojumu jautājumos (CESEC), kā arī ir reformēta augsta līmeņa grupa, kas nodarbojas ar Baltijas jūras reģiona jautājumiem (saistībā ar Baltijas enerģijas tirgus starpsavienojuma plānu (BEMIP)). Minēto grupu uzdevums ir piedāvāt konkrētus risinājumus infrastruktūras problēmu novēršanai un nodrošināt attiecīgo projektu īstenošanu.

Apsvērumi

29 – pirmais ievilkums

Iekšējā tirgus izveide ir dalībvalstu pārziņā. Sk. arī Komisijas atbildi uz 3. punktu. Tas, vai ar enerģijas pārrobežu tirdzniecību saistītie šķēršļi patiešām tiks likvidēti un vai sistēmas darbība tiks koordinēta ar kaimiņvalstīm, ir atkarīgs no dalībvalstu rīcības. Tikai tad, ja dalībvalstis proaktīvi strādās, lai likvidētu pārrobežu tirdzniecības šķēršļus, Komisija varēs sekmīgi izpildīt savu uzdevumu – izveidot iekšējo enerģijas tirgu.

32 – trešais ievilkums

Ar patērētāju aizsardzību saistītie jautājumi trešās enerģētikas paketes ietvaros ir vēl viens svarīgs aspekts, ko Komisija izvērtē, veicot transponēšanas un atbilstības pārbaudes.

35

Komisija uzskata, ka arvien svarīgāka nozīme ir tam, lai tiktu atrisināti strīdīgie pārrobežu jautājumi starp dalībvalstīm. Jo ciešāk tiek integrēti tirgi, jo lielāka kļūst nepieciešamība izveidot neatkarīgu iestādi, kas darbotos kā starpnieks un galu galā atrisinātu dalībvalstu strīdus par regulējuma jautājumiem.

Komisija turpina mudināt visas dalībvalstis piedalīties darba grupu sanāksmēs. Lai nodrošinātu to darba pārredzamību, sanāksmju galadokumenti ir darīti pieejami visām dalībvalstīm.

40

Komisijas tirgus modeļa iniciatīva (COM(2015) 340 final) tika sākta 2015. gada 15. jūlijā, un tās mērķis ir tieši pastiprināt PSO sadarbības tiesisko regulējumu.

44

Arī Komisija uzskata, ka pašreizējā kontekstā patlaban izmantotie mehānismi ir neviendabīgi. Lai risinātu šo situāciju, Komisija ir pieņēmusi tiesību aktus, kuru mērķis ir saskaņot gāzes un elektroenerģijas tirdzniecības mehānismus. Pašreiz notiek šo tiesību aktu īstenošana (īpaši – pieņemot vadlīnijas par jaudas piešķiršanu un pārslodzes vadību (CACM) elektroenerģijas nozarē un jaudas sadales / pārslodzes vadības un balansēšanas tīkla kodeksus / vadlīnijas attiecībā uz gāzi), un tās rezultātā tiks būtiski mazinātas pašreizējā tiesiskā regulējuma nepilnības attiecībā uz enerģijas tirdzniecību.

46

Komisija uzskata, ka nekoordinēta valstu intervence enerģijas tirgos ir viens no nozīmīgākajiem šķēršļiem saistībā ar integrēta tirgus izveidi un tāpēc šis jautājums ir ārkārtīgi svarīgs iekšējā enerģijas tirgus darbības kontekstā un no energoapgādes drošības viedokļa. Komisija paziņojumā “Iekšējā elektroenerģijas tirgus darbība un optimāla publiskā intervence” (C(2013) 7243 final) ir izklāstījusi galvenās problēmas un tās ierosinātos pasākumus, un pašreizējā tirgus modeļa iniciatīvā tā īpaši uzsver, ka būtu jāizbeidz nevajadzīga intervence (sk. paziņojumu “Sabiedriskas apspriešanas sākšana par jaunu elektroenerģijas tirgus modeli” (COM(2015) 340 final)).

50 a)

Komisija norāda, ka valstu PSO, VRI un dalībvalstis bieži nav vēlējušās piekrist pašreizējo valsts vai reģionālo noteikumu pielāgošanai, lai rastu kompromisa risinājumu, kas palīdzētu izveidot labāk integrētu / plašāku reģiona vai ES mēroga tirgu. Komisija atbalsta turpmāku iekšējā enerģijas tirgus integrāciju arī tirgos, kas jau pienācīgi darbojas, lai būtu iespējams pilnībā īstenot iespējamos ieguvumus, kurus var sniegt Eiropas mēroga integrācija, piemēram, sekmēt konkurenci, palielināt likviditāti un uzlabot energoapgādes drošību.

50 b)

Lai pieņemtu ES tiesību aktus par tehniskiem noteikumiem, ir jāveic izmaiņas ieviestajās valstu sistēmās un tāpēc 28 dalībvalstu starpā jārod tādi kompromisi par bieži vien sarežģītiem tehniskiem jautājumiem saistībā ar sistēmas darbību vai enerģijas tirdzniecību, kam ir būtiska ietekme uz sadali. Tāpēc ir grūti precīzi plānot to, cik daudz laika būs vajadzīgs, lai panāktu vienošanos par nepieciešamajiem kompromisiem.

Komisija rīkojas, lai nodrošinātu skaidru un pārredzamu plānošanu, regulāri publicējot informāciju par paredzamo pieņemšanas procesu.

50 c)

Komisija savas tirgus modeļa iniciatīvas ietvaros meklē iespējas uzlabot tīkla kodeksu pieņemšanas procesu.

50 d)

Tīkla kodeksi un vadlīnijas ir Komisijas dokumenti, kuru mērķis ir likvidēt tirdzniecības šķēršļus, saskaņojot noteikumus par tirgiem un tīklu darbību.

Komisijas uzdevums ir garantēt, ka elektroenerģijas PSOET un ACER ierosinātie dokumentu projekti atbilst ES tiesībām, ir neitrāli attiecībā uz visām ieinteresētajām personām un ne tikai apstiprina pašreizējo stāvokli, bet arī nodrošina reālu progresu saistībā ar iekšējā enerģijas tirgus izveidi (sk. Komisijas atbildi uz 50. punkta a) apakšpunktu).

Saistībā ar ierosinātajiem elektroenerģijas kodeksiem Komisijai bija jāiegulda intensīvs darbs, uzlabojot piedāvātos dokumentus, lai tos varētu pieņemt kā ES tiesību aktus. Tādējādi pieņemšanas process bija ilgāks, nekā sākotnēji tika paredzēts, arī tāpēc, ka pieņemtie noteikumi ekonomiski ir ļoti nozīmīgi un, iespējams, tie lielā mērā ietekmēs sadali. Laiks, kas veltīts kodeksu pārstrādāšanai un sarunām ar dalībvalstīm un ieinteresētajām personām par nepieciešamību pieņemt ambiciozus tiesību aktus, bija iztērēts lietderīgi, jo galu galā pieņemtie kodeksi patiešām nodrošinās virzību saskaņošanas gaitā.

51

Komisija norāda, ka PSO un VRI ir bijuši ļoti aktīvi, jo īpaši elektroenerģijas nozarē, īstenojot tīkla kodeksu savlaicīgas ieviešanas projektus (sk., piem., informāciju par brīvprātīgo tirgu sasaistes procesu, balansēšanas iniciatīvām vai reģionālo drošības koordinēšanas centru darbību).

53

Komisija aktīvi sadarbojas ar Bulgāriju, lai paātrinātu enerģijas biržas izveides procesu un lai tādējādi Bulgārija varētu pilnvērtīgi piedalīties ES mēroga enerģijas tirdzniecībā (tirgu sasaistē), tostarp arī ar Enerģētikas kopienas valstīm (kas kopā veido “8. reģionu”).

54

Komisija norāda, ka REMIT uzraudzības sistēma, kas izveidota ar REMIT īstenošanas regulu (Regulu (ES) Nr. 1348/2014), vēl nav stājusies spēkā attiecībā uz B2B tirdzniecību (tā sauktajiem nestandarta darījumiem). Līdz šim minētā regula ir piemērojama tikai tā sauktajiem standarta darījumiem (t. i., darījumiem, ko veic tirdzniecības vietās). Noteikumi par nestandarta darījumiem (t. i., divpusējiem darījumiem, ko veic ārpus tirdzniecības vietām) stāsies spēkā 2016. gada martā.

59

Cenu konverģence nenorit tā, kā tika iecerēts, lielākoties tādēļ, ka valstis veic ļoti atšķirīgas intervences, atbalstot ļoti dažādus elektroenerģijas apgādes veidus. Tomēr iekšējā tirgus iniciatīvas, piemēram, tirgu sasaiste, noteikti ir sekmējušas cenu izlīdzināšanu (sk. informāciju par neseno pieredzi ar plūsmbalstītu tirgu sasaisti) un tām ir potenciāls arī turpmāk to sekmēt, jo īpaši tad, ja dalībvalstis izlems vairāk saskaņot savas valsts intervences.

61

Ar CACM regulu, kas no 2015. gada augusta ir juridiski saistoša visās dalībvalstīs, ir izveidoti saskaņoti tirdzniecības mehānismi. Komisija piekrīt, ka pilnīgu cenu konverģenci joprojām kavē citi faktori (piem., starpsavienojumu trūkums, nekoordinētas valstu intervences dažādās dalībvalstīs u. c.).

64

Komisija piekrīt, ka vajadzētu novērst cenu regulēšanu, kuras rezultātā enerģijas cenas ir zemākas par izmaksām, un ir pievērsusies šim jautājumam diskusijās ar dalībvalstīm, kā arī īstenojot pārkāpuma procedūras. Tiesa nesen atbalstīja Komisijas izpildes prasījumu saistībā ar regulētām cenām (lietā C-36/14).

70

Komisijai ir departaments, kura uzdevums ir veikt tirgus pārraudzību un sagatavot enerģētikas prognozes. Komisija atzīst, ka tās spējas analizēt sarežģītus jautājumus ir ierobežotas nepietiekamu resursu dēļ. Tā vēlētos pastiprināt savas spējas.

Jebkurā gadījumā Komisijai varētu būt nepieciešams izmantot ārēju ekspertu pakalpojumus.

75

Labākais veids, kā palīdzēt dalībvalstīm sasniegt 10 % mērķrādītāju, ir attiecīgu kopīgu interešu projektu noteikšana un to īstenošanas atbalstīšana. Piemēram, Dienvidrietumeiropas reģionālās iniciatīvas rīcības plānā būtiska sadaļa ir veltīta tam, kā varētu palielināt Pireneju pussalas un kontinenta elektroenerģijas tirgu starpsavienojumu rādītāju.

82

Komisija atzīst, ka ir jāizstrādā visaptverošs ES līmeņa infrastruktūras vajadzību novērtējums, tomēr arī vēlas uzsvērt to, kādā mērā pašreiz jau notiek ES līmeņa infrastruktūras plānošana un kā tā tiek ņemta vērā Komisijas politikā.

Pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkla (PSOET) izstrādāto tīkla attīstības desmit gadu plānu (TADGP) pamatā ir visaptverošs infrastruktūras vajadzību izvērtējums, kurā kā viens no faktoriem tiek ņemts vērā arī pieprasījums. Minētie plāni tiek atjaunināti ik pēc diviem gadiem, un šāds pārskatīšanas biežums nodrošina, ka plānā tiek atspoguļotas gan pieprasījuma izmaiņas, gan ražošanas modeļu izmaiņas. Pamatojoties uz šiem plāniem un izmantojot energosistēmas mēroga izmaksu un ieguvumu analīzes metodiku, kā noteikts TEN-E regulā, tiek atlasīti projekti iekļaušanai Savienības kopīgu interešu projektu (KIP) sarakstā. Īstenotā KIP izraudzīšanās procedūra ir pārredzama un skaidra.

83

Tā kā Komisijas darbinieku skaits ir ierobežots (un līdzīgi ierobežojumi noteikti ACER), Komisija uzskata, ka infrastruktūras modelēšanu, kā arī dažādu scenāriju izstrādi varētu veikt PSOET stingrā Komisijas un ACER uzraudzībā.

Jāpiebilst, ka elektroenerģijas TADGP 2014. gada versijā jau ir aplūkoti četri scenāriji. Metodiku un scenāriju izstrādi varētu uzlabot un precizēt, un Komisija un ACER šajā jomā cieši sadarbojas ar PSOET.

84

Finansējuma piešķiršanas pamatā ir ne tikai iepriekš noteikts vajadzību novērtējums (lejupēja pieeja), bet tā noteikti ir jāizvērtē atbilstoši konkrētām prasībām. Vērtējot konkrētus projektus, viens no galvenajiem kritērijiem ir to gatavība, un tiek ņemti vērā arī ieguvumi, ko projekts sniegs reģionam, kurā to ir plānots īstenot. Tas attiecas gan uz finanšu instrumentiem, gan dotācijām.

86 – ceturtais ievilkums.

TADGP mērķis nav nodrošināt pilnīgu atbilstību valstu plāniem, jo ir iecerēts, ka TADGP ir kaut kas vairāk nekā tikai visu valstu plānu uzskaitījums. To uzmanības centrā ir Eiropas infrastruktūras attīstība, kas palīdz sasniegt galvenos mērķus tirgus integrācijas, energoapgādes drošības un ilgtspējas ziņā.

87

Plānošanas pamatā ir jābūt pilnīgu, uzticamu un visaptverošu datu kopām. Šo datu iegūšana, īpaši no projektu virzītājiem, bet arī no dalībvalstīm, patiesi ir viens no galvenajiem uzdevumiem nākamo TADGP izstrādes kontekstā.

90

Komisija ir atzinusi, ka reģionālo tirgu integrācija ir pamatinstruments, ar kura palīdzību būtu jānodrošina iekšējā enerģijas tirgus attīstība. Tā arī turpmāk aktīvi atbalstīs un papildus izstrādās reģionālās iniciatīvas visās iekšējā tirgus jomās (t. i., infrastruktūras, enerģijas tirdzniecības, sistēmu darbības, ražošanas pietiekamības un atjaunojamo energoresursu atbalsta mehānismu jomā), neaizmirstot galīgo mērķi – ES mēroga integrēta tirgus izveidi.

100

Gan gāzes, gan elektroenerģijas jomā PSOET izstrādā tīkla attīstības desmit gadu plānus, un šis process sniedz labu pārskatu attiecībā uz nepieciešamajiem ieguldījumiem tīklā Eiropas līmenī.

Tas tiek ņemts vērā tādās procedūrās kā, piemēram, KIP saraksta sagatavošana. Taču svarīgi atcerēties, ka prioritāru vai stratēģiski svarīgu projektu īstenošanai ne vienmēr ir nepieciešams ES līmeņa finansējums. Daudzos gadījumos būtiskāki ir cita veida šķēršļi, kas nav saistīti ar finansējumu (piem., atļauju piešķiršana). Ar KIP saistītā darba mērķis ir sekmēt šo šķēršļu novēršanu. Ja ir konkrēti šķēršļi, kas saistīti ar finansējumu, tiek izvērtēta iespēja piešķirt atbalstu no ES budžeta (piem., Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta ietvaros). Šā iemesla dēļ ES budžeta ieguldījumu prioritāšu noteikšana parasti nav sarakstu veidošanas vienīgais mērķis.

103

Kopīgu interešu projektu saraksta izveides pamatā ir rūpīgs novērtējums, kas tiek uzlabots, precizējot dažādus izmaksu un ieguvumu analīzes aspektus (piem., kā novērtēt energoapgādes drošību). Atbilstoši pašreizējiem tiesību aktiem attiecībā uz Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu iekļaušana sarakstā ir viens no priekšnoteikumiem finansiālā atbalsta saņemšanai. Tomēr saskaņā ar pašreizējo tiesisko regulējumu lēmums par atbalsta piešķiršanu tiek pieņemts pēc tam, kad pieteikums ir izvērtēts, pamatojoties uz tādu piešķiršanas kritēriju kopumu, kuros ņemti vērā politikas mērķi, kā arī tehniski un finansiāli aspekti.

104

Komisija atzīst, ka, iespējams, projektu īstenošanas kavējumu dēļ programma EEPEA nav sniegusi strauju ekonomikas izaugsmi.

Tomēr projekti sniedz ievērojamus ilgtermiņa ieguvumus, jo īpaši attiecībā uz energoapgādes drošību.

Visi Centrāleiropas un Austrumeiropas reversās plūsmas un starpsavienojumu projekti, izņemot vienu, ir pabeigti, tādējādi būtiski paaugstinot ES gāzes tīkla noturību tādu apgādes traucējumu gadījumā, kas līdzinās 2009. gada sākumā notikušajiem.

Projekts “NordBalt 02” palīdzēja pabeigt nepieciešamo Lietuvas pārvades tīkla modernizēšanu, lai atvieglotu elektroenerģijas plūsmu caur starpsavienojumu. Projekta “Estlink 2” ietvaros Igaunijas/Baltijas tīkls tika savienots ar Ziemeļvalstu elektroenerģijas tirgu, izbūvējot zemūdens kabeli uz Somiju.

Pateicoties jaunam zemūdens kabeļa savienojumam starp Itāliju un Maltu, tika izbeigta Maltas tīkla nošķirtība no pārējās Eiropas.

109

2014.–2020. gada darbības programmās tikai sešas dalībvalstis ir izvēlējušās ERAF ieguldījumu prioritāti, kas cita starpā ir saistīta ar energoapgādes drošības uzlabošanu, veidojot viedas sistēmas enerģijas uzglabāšanai un pārvadei. Ar šo ieguldījumu prioritāti saistītajos tiesību aktos ir paredzēts īpašs ex ante nosacījums, kas nodrošina saskaņotību ar attiecīgajām daļām iekšējā enerģijas tirgus tiesību aktos un KIP regulējumu. Rezultātu rādītāji attiecīgajās darbības programmās (nevis partnerības nolīgumos) ir noteikti attiecībā uz katru izvirzīto konkrēto mērķi un ietver arī tādus rezultātu rādītājus, kas ir saistīti ar iekšējā enerģijas tirgus aspektiem.

Atbalsts pārejai uz mazoglekļa ekonomiku, tostarp ieguldījumi energoefektivitātē, atjaunojamajā enerģijā un viedos sadales tīklos, ir ESI fondu prioritāte 2014.–2020. gadā, tostarp novirzot obligātos minimālos piešķīrumus ERAF. Atsevišķām dalībvalstīm ir svarīgi veikt ieguldījumus cita veida enerģētikas infrastruktūrā, piemēram, ieguldījumus tīkla pamatinfrastruktūras nepilnību novēršanai. Šādi ieguldījumi patiešām vidēji veido aptuveni 0,5 % no kopējiem ERAF, Kohēzijas fonda un Eiropas Sociālā fonda piešķirtajiem līdzekļiem gan 2007.–2013. gada periodā, gan 2014.–2020. gada periodā, bet dažās dalībvalstīs šis īpatsvars ir augstāks (aptuveni 2 %), atspoguļojot valsts vajadzības un prioritātes.

112 b)

Visu no ES budžeta līdzfinansēto projektu īstenošana tiek cieši uzraudzīta, un projektu virzītāju lūgumi grozīt dotāciju piešķiršanas lēmumus tiek rūpīgi izvērtēti un arī noraidīti, ja izvirzītie argumenti nav pietiekami.

Secinājumi un ieteikumi

113

Ir svarīgi ņemt vērā šādus apsvērumus:

-ir paredzēts, ka enerģētikas infrastruktūru finansē no līdzekļiem, ko atbilstoši tarifiem iemaksājuši lietotāji; tādēļ tam, ka finansiālais atbalsts tiek piešķirts no ES budžeta līdzekļiem, drīzāk būtu jābūt izņēmuma gadījumam, nevis parastajai kārtībai;

-gadījumos, kad tika piešķirts finansiāls atbalsts, energoapgādes drošība noteiktos reģionos ir būtiski uzlabota (sk. piemērus, kas minēti Palātas apsvērumu 103. punktā saistībā ar EEPEA, vai informāciju par vairākiem revidētajiem projektiem, kas tika līdzfinansēti no EISI vai ESI fondu līdzekļiem un ir minēti Palātas apsvērumu 109., 110. un 111. punktā).

1. ieteikums

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Komisijas dienesti ir paziņojuši, ka trešās enerģētikas paketes noteikumu izpilde 2015. gadā ir prioritāte. Visās 28 dalībvalstīs ir veiktas atbilstības pārbaudes attiecībā uz trešās enerģētikas paketes īstenošanu, un kopā ar attiecīgajām dalībvalstu iestādēm tiek risinātas visas iespējamās problēmas saistībā ar neatbilstību iekšējā tirgus tiesību aktiem.

2. ieteikums a)

Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm. Taču Komisija piekrīt šim ieteikumam un, pārbaudot atbilstību trešās enerģētikas paketes noteikumiem attiecībā uz iekšējo enerģijas tirgu, īpaši rūpīgi izvērtēs VRI neatkarību.

2. ieteikums b)

Komisija piekrīt šim ieteikumam un meklē veidus, kā pastiprināt ACER pašreizējās pilnvaras, tostarp attiecībās ar dalībvalstīm, lai pielāgotos labāk integrēta iekšējā tirgus apstākļiem.

3. ieteikums

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Lai risinātu ar nepietiekamu tirdzniecību biržās saistīto problēmu, Komisija ir pieņēmusi regulas gāzes un elektroenerģijas jomā, ar kurām tiks noteikts, ka enerģijas biržu izveide ir obligāta (attiecībā uz gāzi – CAM regula un Balansēšanas regula, attiecībā uz elektroenerģiju – CACM regula, ar ko ievieš ES mēroga noteikumus par tirgu sasaisti). Papildus tam notiek Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1227/2011 par enerģijas vairumtirgus integritāti un pārredzamību (REMIT regulas) īstenošana.

4. ieteikums

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Klimata politikas un enerģētikas komisārs ir paziņojis, ka tīkla kodeksu pieņemšana ir prioritāte. Komisija sadarbībā ar regulatoriem, PSO un citām ieinteresētajām personām aktīvi strādā pie piedāvāto tīkla kodeksu pārveides, lai garantētu to neitralitāti un nodrošinātu rezultatīvu īstenošanu. Paredzēts, ka par 8 no 10 piedāvātājiem elektroenerģijas tīkla kodeksiem komitejas balsojums notiks līdz 2015. gada beigām.

Komisija aktīvi atbalsta tīkla kodeksu savlaicīgu ieviešanu reģionālās sadarbības iniciatīvu ietvaros.

120

Cenu konverģence nenorit tā, kā tika iecerēts, lielākoties tādēļ, ka valstis veic ļoti atšķirīgas intervences, atbalstot ļoti dažādus elektroenerģijas apgādes veidus. Tomēr iekšējā tirgus iniciatīvas, piemēram, tirgu sasaiste, noteikti ir sekmējušas cenu izlīdzināšanu (sk. informāciju par neseno pieredzi ar plūsmbalstītu tirgu sasaisti) un tām ir potenciāls arī turpmāk to sekmēt, jo īpaši tad, ja dalībvalstis izlems vairāk saskaņot savas valsts intervences.

5. ieteikums a)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Lai gan pašreizējā, 2020. gadam noteiktā 10 % mērķrādītāja pamatā ir ražošanas jauda, plānojot 2030. gada starpsavienojumu mērķi reģionu vai valstu līmenī, kā būtiski aspekti tiks ņemti vērā izmaksas un tirdzniecības biržu potenciāls. Tādējādi tiks panākts lielāks elastīgums, kas nepieciešams, lai 2030. gadam noteikto elektroenerģijas tīklu starpsavienojumu mērķrādītāju (vismaz 15 %) pielāgotu tirgus vajadzībām.

5. ieteikums b)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Gāzes TADGP, kas izstrādāts 2015. gadā, jau ir sniegts plašs infrastruktūras vajadzību novērtējums atbilstoši dažādiem scenārijiem saistībā ar turpmāko pieprasījumu, cenām, infrastruktūras attīstību un citiem aspektiem. Analīze uzskatāmi apliecina, ka ne visi no plānotajiem projektiem būs nepieciešami. Pašreizējā KIP virzībā tiek ņemts vērā šis novērtējums. Turklāt ir sākts sagatavošanās darbs saistībā ar ES SDG un gāzes uzglabāšanas stratēģiju, lai padziļināti izvērtētu ES gāzes tirgus vajadzības, un Komisija SDG un uzglabāšanas stratēģiju publicēs 2016. gada janvārī.

6. ieteikums a)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Tā jau ir sākusi risināt šo jautājumu. Īpaši jāpiemin, ka ar to nodarbojas Augsta līmeņa grupa Centrālās un Dienvidaustrumu Eiropas gāzes savienojumu jautājumos. Grupas darba mērķis ir koordinēt pasākumus, kas tiek veikti, lai sekmētu tādas pārrobežu Eiropas mēroga infrastruktūras izveidi, kura nodrošina gāzes piegāžu dažādošanu šajā reģionā, kā arī lai ieviestu saskaņotus noteikumus.

6. ieteikums b)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Tā jau veic attiecīgus pasākumus reģionālo iniciatīvu ietvaros – viens no reģionālo iniciatīvu galvenajiem mērķiem ir novērst pārrobežu infrastruktūras nepilnības (fiziska rakstura vai ar regulējumu saistītas).

6. ieteikums c)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Daudzos īstenošanas noteikumos (tīkla kodeksos) attiecībā uz tīklu darbību un enerģijas tirdzniecību jau ir noteikts, ka PSO sadarbība ir obligāts nosacījums.

Saistībā ar elektroenerģijas tirgus modeļa iniciatīvu Komisija pēta iespējas uzlabot PSO sadarbību un veidot to kopīgo atbildību, pamatojoties uz reģionālo drošības koordinācijas iniciatīvu (RDKI) koncepciju, jo īpaši reģionos, kas ir savstarpēji labi savienoti. Tas būtu pirmais solis ceļā uz padziļinātu PSO integrāciju reģionālā līmenī.

7. ieteikums a)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Tā jau risina šo jautājumu. Tiek veikts pastāvīgs darbs, lai izstrādātu TADGP un (kopš 2013. gada) saistīto izmaksu un ieguvumu analīzes. Turklāt TEN-E regulas 11. panta 8. punktā ir paredzēts, ka līdz 2016. gada 31. decembrim pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkli (PSOET) izstrādā un iesniedz Komisijai un ACER savstarpēji saistīta elektroenerģijas un gāzes tīkla modeli. Komisija rūpēsies, lai šis termiņš tiktu ievērots.

7. ieteikums b)

Komisija daļēji piekrīt šim ieteikumam.

Lai iestādē ieviestu analīzes un modelēšanas funkciju, vai nu Komisijai, vai ACER būtu jāiegulda ievērojami resursi. Par piemērotu alternatīvu varētu uzskatīt šīs funkcijas deleģēšanu PSOET, ja to pārrauga un uzrauga ACER un Komisija.

7. ieteikums c)

Komisija piekrīt šim ieteikumam.

Energosistēmas mēroga izmaksu un ieguvumu analīzi, kas būs plānošanas, vajadzību novērtēšanas un TADGP izstrādes pamatā, veic PSOET, cieši sadarbojoties gan ar Komisiju, gan ACER.

125

Gan gāzes, gan elektroenerģijas jomā PSOET izstrādā tīkla attīstības desmit gadu plānus, un šis process sniedz labu pārskatu attiecībā uz nepieciešamajiem ieguldījumiem tīklā Eiropas līmenī.

Tas tiek ņemts vērā tādās procedūrās kā, piemēram, KIP saraksta sagatavošana. Taču svarīgi atcerēties, ka prioritāru vai stratēģiski svarīgu projektu īstenošanai ne vienmēr ir nepieciešams ES līmeņa finansējums. Daudzos gadījumos būtiskāki ir cita veida šķēršļi, kas nav saistīti ar finansējumu (piem., atļauju piešķiršana). Ar KIP saistītā darba mērķis ir sekmēt šo šķēršļu novēršanu. Ja ir konkrēti šķēršļi, kas saistīti ar finansējumu, tiek izvērtēta iespēja piešķirt atbalstu no ES budžeta (piem., Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta ietvaros). Šā iemesla dēļ ES budžeta ieguldījumu prioritāšu noteikšana parasti nav sarakstu veidošanas vienīgais mērķis.

8. ieteikums

Komisija daļēji piekrīt šim ieteikumam.

Attiecībā uz prioritāšu noteikšanu Komisija atgādina, ka plānošanas procedūru uzlabošana ir daļa no parastā sadarbības mehānisma, kas tiek īstenots ar visām iesaistītajām ieinteresētajām personām.

Piemēram, KIP atlases mērķis ir izraudzīties tos projektus, kas sniedz lielāko ieguldījumu ES enerģētikas politikas mērķu (cenu pieejamība, energoapgādes drošība, ilgtspēja) sasniegšanā.

Līdz 2016. gada beigām būs veikta pamatīgāka vajadzību analīze, ņemot vērā gan elektroenerģijas, gan gāzes tirgu vajadzības. Sk. Komisijas atbildi attiecībā uz 7. ieteikuma a) apakšpunktu.

Finansēšanas jomā – izraugoties pasākumus, kam tiks piešķirts finansiāls atbalsts, to projektu izvērtēšanā, kuriem nepieciešams atbalsts no publiskā sektora līdzekļiem, tiek ņemta vērā arī projekta gatavība un citi izvērtēšanas kritēriji. Komisija cieši sadarbojas ar EIB un citām ieinteresētajām personām, lai uzlabotu tehnisko palīdzību stratēģiski nozīmīgu projektu plūsmas pilnveidošanai. Tādējādi nekādi papildu pasākumi netiek plānoti.

126

Runājot par ESI fondiem – ERAF tematiskais mērķis veicināt ilgtspējīgu transportu un novērst galveno tīkla infrastruktūru trūkumus ir noteikts, lai uzlabotu energoapgādes drošību gan ES iekšienē, gan kaimiņvalstīs. Energoapgādes drošība ir viens no iekšējā tirgus mērķiem. ESI fondu ex ante nosacījumi, kas ieviesti 2014.–2020. gada tiesiskajā regulējumā, lai nodrošinātu ESI fondu ieguldījumu lietderību un efektivitāti, atbalsta iekšējā tirgus reformu īstenošanu un palīdz sekmīgāk īstenot no ESI fondu līdzekļiem finansētos projektus.

EISI ir skaidri ar iekšējo enerģijas tirgu saistīti mērķi, kā noteikts Regulas 4. pantā. Regulas 17. panta 6. punktā tas uzsvērts kā viens no prioritārajiem mērķiem, kam jāpievēršas pirmajās divās darba programmās.

Tomēr, kā paskaidrots Komisijas atbildē uz 9. ieteikumu, nav iespējams EISI finansējumu saistīt ar nosacījumu attiecībā uz to, vai ir veiktas iekšējā enerģijas tirgus reformas.

9. ieteikums

Komisija nepiekrīt šim ieteikumam.

Komisija ir pārliecināta, ka, lai izveidotu īstenu iekšējo enerģijas tirgu, progress ir nepieciešams vienlīdz gan infrastruktūras, gan tirgus regulējuma jomā. Tomēr stingra, juridiski saistoša nosacījuma ieviešana būtu pārāk sarežģīta un varētu kavēt nepieciešamās infrastruktūras attīstību.

QJ-AB-15-018-LV-E    ISSN 1977-5717

Revīzijas mērķis bija noteikt, vai iekšējā enerģijas tirgus politikas pasākumu īstenošana un ES izdevumi enerģētikas infrastruktūrai ir snieguši efektīvus energoapgādes drošības ieguvumus. ES mērķis – pabeigt iekšējā enerģijas tirgus izveidi līdz 2014. gadam netika sasniegts. Enerģētikas infrastruktūra Eiropā kopumā vēl nav piemērota pilnīgi integrētiem tirgiem, tāpēc efektīvu energoapgādes drošību tā pašlaik nesniedz. Finansiālais atbalsts no ES budžeta enerģētikas infrastruktūras jomā ir devis tikai nelielu ieguldījumu iekšējā enerģijas tirgū un energoapgādes drošībā.