EVROPSKO RAČUNSKO SODIŠČE

12, rue Alcide De Gasperi

1615 Luxembourg

LUKSEMBURG

Tel. +352 4398-1

E-naslov: eca-info@eca.europa.eu

Internet: http://eca.europa.eu

Twitter: @EUAuditorsECA

YouTube: EUAuditorsECA

Veliko dodatnih informacij o Evropski uniji je na voljo na internetu.
Dostop je mogoč na strežniku Europa (http://europa.eu).

Luxembourg: Urad za publikacije Evropske unije, 2015

Print | ISBN 978-92-872-3309-7 | ISSN 1831-094X | doi:10.2865/2637 | QJ-AB-15-018-SL-C
PDF | ISBN 978-92-872-3314-1 | ISSN 1977-5784 | doi:10.2865/824312 | QJ-AB-15-018-SL-N
EPUB | ISBN 978-92-872-3345-5 | ISSN 1977-5784 | doi:10.2865/796271 | QJ-AB-15-018-SL-E

© Evropska unija, 2015

Reprodukcija je dovoljena z navedbo vira.

Za uporabo ali reprodukcijo fotografij 1, 2 in 3 ter slike v okviru 13 je treba pridobiti dovoljenje neposredno od imetnika avtorskih pravic.

KAKO DO PUBLIKACIJ EVROPSKE UNIJE

Brezplačne publikacije:

•en izvod:
na spletni strani EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu);

•več kot en izvod ter plakati in zemljevidi:
pri predstavništvih Evropske unije (http://ec.europa.eu/represent_sl.htm),
pri delegacijah v državah, ki niso članice EU (http://eeas.europa.eu/delegations/index_sl.htm),
pri službi Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_sl.htm) ali
s klicem na telefonsko številko 00 800 6 7 8 9 10 11 (brezplačna številka za celotno EU) (*).

(*)Informacije so brezplačne, kakor tudi večina klicev (nekateri operaterji, telefonske govorilnice ali hoteli lahko klic zaračunajo).

Publikacije, ki so naprodaj:

•na spletni strani EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).

SL
2015

št. 16

Posebno poročilo

Izboljšanje zanesljivosti
oskrbe z energijo
s pomočjo razvoja
notranjega energetskega
trga: potrebnih je
več prizadevanj

(v skladu z drugim pododstavkom člena 287(4) PDEU)

Revizijska ekipa

V posebnih poročilih Evropskega računskega sodišča so predstavljeni rezultati njegovih revizij smotrnosti poslovanja in skladnosti za posamezna proračunska področja ali teme upravljanja. Sodišče te revizijske naloge izbere in zasnuje tako, da imajo kar največji učinek, in pri tem upošteva tveganja za smotrnost ali skladnost, višino ustreznih prihodkov ali porabe, prihodnji razvoj ter politični in javni interes.

To revizijo smotrnosti poslovanja je opravil senat II, ki ga vodi član Evropskega računskega sodišča Henri Grethen in ki je specializiran za porabo na področju strukturnih politik, prometa in energetike. Revizijo je vodil član Evropskega računskega sodišča Phil Wynn Owen, pri njej pa so sodelovali vodja njegovega kabineta Gareth Roberts, atašejka Katharina Bryan, vodja enote Pietro Puricella, vodja revizijske naloge Erki Must ter revizorji Jolita Korzunienė, Pekka Ulander, Svetoslav Hristov, Aleksandra Klis-Lemieszonek in Andrew Judge.

Od leve proti desni: P. Puricella, A. Judge, G. Roberts, J. Korzunienė, P. Ulander, K. Bryan, E. Must, A. Klis-Lemieszonek, P. Wynn Owen, S. Hristov.

Kazalo

Glosar

Povzetek

Uvod

Zanesljiva oskrba z energijo in njena povezava z notranjim energetskim trgom

Pravni okvir notranjega energetskega trga

Potrebe po naložbah in finančna orodja EU na področju energetske infrastrukture

Obseg revizije in revizijski pristop

Opažanja

Cilj dokončne vzpostavitve notranjega energetskega trga do leta 2014 ni bil dosežen

Pri izvajanju pravnega okvira EU za notranji energetski trg so še vedno prisotne težave

Pomembne razlike pri tem, kako države članice organizirajo svoje energetske trge, lahko ovirajo nadaljnji razvoj notranjega energetskega trga

Čeprav je bil dosežen napredek pri združevanju trgov v Evropi, se cenovni učinki notranjega energetskega trga še niso v celoti udejanjili

Energetska infrastruktura v Evropi na splošno še ni zasnovana za popolnoma povezane trge in zato za zdaj ne zagotavlja uspešne zanesljive oskrbe z energijo

Infrastruktura znotraj držav članic in med njimi še ni primerna za notranji energetski trg

Ni skupne ocene potreb na ravni EU, ki bi zagotovila osnovo za prednostno razvrščanje naložb v energetsko infrastrukturo v EU

Razvoj čezmejne infrastrukture zahteva sodelovanje med sosednjimi državami članicami

Finančna podpora iz proračuna EU na področju energetske infrastrukture je le v omejenem obsegu prispevala k notranjemu energetskemu trgu in zanesljivi oskrbi z energijo

Evropska unija ima več instrumentov financiranja za podporo projektom energetske infrastrukture, vendar notranji energetski trg ni glavni cilj nobenega od njih

Številne energetske infrastrukture, ki jih sofinancira EU, še niso imele učinka na notranji energetski trg

Zaključki in priporočila

Priloga I
–
(a) Povprečne maloprodajne cene električne energije z davki za gospodinjstva: 1. četrtletje leta 2015 v centih na 1 KWh
(b) Povprečne cene električne energije brez DDV in nepovratnih davkov za industrijske porabnike: 1. četrtletje leta 2015 v centih na 1 KWh

Priloga II
–
Ocenjene dobavne cene plina, ki jih plačajo dobavitelji v državah članicah EU – povprečje leta 2014 (v EUR na MWh)

Priloga III
–
Sodelovanje držav članic v delovnih skupinah ACER od januarja 2013 do maja 2015

Odgovori Komisije

Glosar

Agencija za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER): agencija EU s sedežem v Ljubljani (Slovenija), ki je bila ustanovljena marca 2011 v okviru tretjega energetskega svežnja, da bi spodbujala nadaljnji napredek pri dokončni vzpostavitvi notranjega energetskega trga z električno energijo in zemeljskim plinom. ACER je neodvisen evropski organ, ki spodbuja sodelovanje med evropskimi energetskimi regulatorji.

Desetletni načrt za razvoj omrežja (DNRO): desetletni načrti za razvoj omrežja za električno energijo in plin so nezavezujoči dokumenti, ki jih vsaki dve leti objavita ENTSO-E in ENTSO-G. Načrti so zasnovani za povečanje količine informacij in preglednosti glede naložb v sisteme za prenos električne energije in plina.

Energetski otok: regija z nezadostnimi povezavami na energetska prenosna omrežja. Posledično so te regije pogosto odvisne od enega samega zunanjega vira energije ali dobavitelja.

Energetski povezovalni daljnovod: struktura, ki omogoča pretok električne energije ali plina med nacionalnimi omrežji. Te strukture ima lahko v lasti in jih upravlja eden ali več sistemskih operaterjev prenosnih omrežij.

Evropska mreža sistemskih operaterjev za električno energijo in plin (ENTSO-E/ENTSO-G): ti mreži združujeta vse sistemske operaterje prenosnih omrežij za električno energijo/plin v EU in druge, ki so povezani na njihova omrežja, za vse regije ter za vsa njihova tehnična in tržna vprašanja.

Evropski energetski program za oživitev (EEPO): EEPO je bil uveden konec leta 2008 v odziv na gospodarsko in finančno krizo. Zagotavlja financiranje projektom, katerih cilj je povečati zanesljivost oskrbe z energijo in zmanjšati emisije toplogrednih plinov.

Evropski sklad za strateške naložbe (EFSI): EFSI namerava v obdobju 2015–2017 pritegniti sredstva v višini vsaj 315 milijard EUR v obliki zasebnih in javnih dolgoročnih naložb po vsej EU. EFSI bo vzpostavljen v okviru Evropske investicijske banke (EIB) kot skrbniški sklad z neomejenim trajanjem za financiranje bolj tveganih delov projektov. Z jamstvom v višini do 16 milijard EUR, ki ga krije proračun EU, se bo izravnalo dodatno tveganje EIB. Države članice lahko prispevajo v EFSI. EFSI lahko financira projekte skupnega interesa ali druge projekte medsebojnih povezav. Energetska infrastruktura je ena od prednostnih nalog sklada.

Evropski strukturni in investicijski skladi (skladi ESI): skupni okvir, v katerem delujejo Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR), Evropski socialni sklad (ESS), Kohezijski sklad, Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (EKSRP) in Evropski sklad za pomorstvo in ribištvo (ESPR).

Instrument za povezovanje Evrope (IPE): IPE od leta 2014 zagotavlja finančno pomoč trem sektorjem: energetskemu, prometnemu ter informacijsko-telekomunikacijskemu (IKT). Na teh treh področjih se v okviru IPE ugotovijo prednostne naložbe, ki bi jih bilo treba izvesti v naslednjem desetletju, kot so elektroenergetski in plinski koridorji, uporaba obnovljivih virov energije, medsebojno povezani prometni koridorji in okolju prijaznejša prevozna sredstva, hitre širokopasovne povezave in digitalna omrežja.

Kodeksi omrežja in smernice: sklopi pravil, ki se uporabljajo za en ali več delov energetskega sektorja. Mišljeni so kot orodje za doseganje notranjega energetskega trga z dopolnjevanjem obstoječih nacionalnih pravil zaradi sistematične obravnave čezmejnih vprašanj.

Ločevanje: proces ločevanja dejavnosti prenosa vertikalno integriranega energetskega podjetja od drugih dejavnosti, kot sta proizvodnja in distribucija.

Milijarda kubičnih metrov (bcm): merska enota za količino plina, ki se uporablja v proizvodnji in trgovini.

Nacionalni regulativni organi: nacionalni regulativni organi so javne organizacije držav članic, ki preverjajo, ali so pravila o dostopu do trga poštena, in v nekaterih državah članicah določajo veleprodajne in maloprodajne cene za porabnike. Zagotavljajo analize, na podlagi katerih se določijo tarife, ki jih zaračunavajo sistemski operaterji prenosnih omrežij.

Načrt medsebojnega povezovanja na baltskem energetskem trgu (BEMIP): regionalna pobuda, podpisana leta 2009, za vključevanje Estonije, Latvije in Litve na evropske energetske trge, odpravo njihovega statusa energetskih otokov in liberalizacijo njihovih energetskih trgov.

Notranji energetski trg: regulativna in infrastrukturna ureditev, ki naj bi omogočila prost pretok plina in električne energije ter trgovino brez meja z njima na celotnem ozemlju EU.

Postopek v odboru: sistem odborov za nadzor delegiranih aktov, ki jih izvaja Evropska komisija. Odbori, ki jih sestavljajo predstavniki držav članic, so pooblaščeni za zakonsko urejanje nekaterih delegiranih vidikov sekundarne zakonodaje, ki jo sprejme Svet in na področjih, na katerih se uporablja soodločanje, Evropski parlament. Njihovim sestankom predseduje Komisija, ki zagotavlja tudi tajniške storitve.

Projekti skupnega interesa: oktobra 2013 je Komisija sprejela seznam 248 ključnih projektov energetske infrastrukture. Za projekte skupnega interesa bi bilo treba uporabljati hitrejše in učinkovitejše postopke izdaje dovoljenj ter izboljšano regulativno obravnavanje. Podpirajo se lahko tudi v okviru instrumenta za povezovanje Evrope.

Sistemski operater prenosnega omrežja (TSO): subjekt, ki je odgovoren za prenos energije v obliki zemeljskega plina ali električne energije na nacionalni ali regionalni ravni z uporabo fiksne infrastrukture.

Tretji energetski sveženj: zakonodajni sveženj o energetskih trgih v EU. V njegovem okviru so določena glavna pravila za delovanje notranjega energetskega trga, vključno s čezmejno trgovino in institucionalno ureditvijo.

Trgovanje med podjetji (B2B): poslovna transakcija med dvema podjetjema, na primer med proizvajalcem in trgovcem na debelo ali med trgovcem na debelo in trgovcem na drobno.

Utekočinjeni zemeljski plin: naravni plin, ki je bil pretvorjen v tekočo obliko za skladiščenje ali prenos.

Vseevropsko energetsko omrežje (TEN-E): cilj programa TEN-E je razvijanje notranjega energetskega trga z medsebojnim povezovanjem, medobratovalnostjo in razvojem vseevropskih omrežij za prenos električne energije in plina ter zagotavljanje zanesljivosti in diverzifikacije oskrbe in spodbujanje trajnostnega razvoja.

Zanesljiva oskrba z energijo: nemotena razpoložljivost virov energije po dostopni ceni po opredelitvi Mednarodne agencije za energijo.

Povzetek

I

Evropska unija (EU) je v zadnjih 20 letih razvila obširen pristop k energetski in podnebni politiki. Ta politika se še naprej razvija v okviru vse večjega izziva podnebnih sprememb in spreminjajočega se mednarodnega okolja, ki vključuje politično dogajanje na mejah EU in trgovinske sporazume z zunanjimi partnerji.

II

Zanesljivost oskrbe z energijo je v zadnjem desetletju v Evropi postala pomembno vprašanje. Skrbi vlad in javnosti so osredotočene na tveganja, povezana z odvisnostjo od zunanjih virov, politično negotovostjo v zunanjih državah dobaviteljicah in tranzitnih državah ter možnostmi za motnje v oskrbi z energijo. Vse bolj je tudi jasno, da preoblikovanje energetskega sistema EU zaradi spreminjajočih se vzorcev povpraševanja in razvoja obnovljivih virov energije ustvarja nove izzive za neprekinjeno oskrbo končnih uporabnikov z energijo po dostopni ceni.

III

EU je sprejela več zakonodajnih besedil v podporo razvoju notranjega energetskega trga. Notranji energetski trg je regulativna in infrastrukturna ureditev, ki naj bi omogočila prost pretok plina in električne energije in trgovino z njima brez meja na celotnem ozemlju EU. V okviru najnovejšega zakonodajnega svežnja, imenovanega tretji energetski sveženj, je bil določen cilj, da se notranji energetski trg doseže do leta 2014. Iz proračuna EU je bilo med letoma 2007 in 2013 zagotovljenih 3,7 milijarde EUR financiranja za energetsko strukturo, za obdobje med letoma 2014 in 2020 pa se pričakuje, da bo zagotovljenih še približno 7,4 milijarde EUR.

IV

Sodišče si je s to revizijo prizadevalo ugotoviti, ali so ukrepi politike za izvajanje notranjega energetskega trga in poraba EU za energetsko infrastrukturo uspešno zagotavljali koristi zanesljive oskrbe z energijo.

V

Cilj dokončne vzpostavitve notranjega energetskega trga do leta 2014, ki ga je zastavila EU, ni bil dosežen. Energetska infrastruktura v Evropi na splošno še ni zasnovana za popolnoma povezane trge in zato za zdaj ne zagotavlja uspešne zanesljive oskrbe z energijo. Finančna podpora iz proračuna EU na področju energetske infrastrukture je le v omejenem obsegu prispevala k notranjemu energetskemu trgu in zanesljivi oskrbi z energijo.

VI

Pri izvajanju pravnega okvira EU za notranji energetski trg so še vedno prisotne težave. Pomembne razlike pri tem, kako države članice organizirajo svoje energetske trge, lahko ovirajo nadaljnji razvoj notranjega energetskega trga. Čeprav je bil dosežen napredek pri združevanju trgov v Evropi, se cenovni učinki notranjega energetskega trga še niso v celoti udejanili. Sodišče priporoča:

Priporočilo 1: ker notranji energetski trg še ni dokončno vzpostavljen, naj Komisija konča svoje ocene ter do konca leta 2016 začne vse potrebne postopke za ugotavljanje kršitev proti državam članicam.

Priporočilo 2:

(a)države članice naj zagotovijo, da so nacionalni regulativni organi neodvisni in da obseg njihove vloge ni omejen. Nacionalnim regulativnim organom mora biti za njihove dejavnosti na voljo dovolj virov, ki jim morajo tudi omogočati, da polno sodelujejo v dejavnostih sodelovanja na ravni EU;

(b)Komisija naj zagotovi, da ima Agencija za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER) potrebna pooblastila, da od ključnih institucij v državah članicah pridobi informacije, ki jih potrebuje za izvedbo njej dodeljenih nalog.

Priporočilo 3: Komisija naj spodbuja širok razvoj preglednih mehanizmov za trgovanje s plinom in električno energijo. To bi moralo zajemati spodbujanje in podpiranje vzpostavljanja borz v državah članicah, kjer borz zdaj ni ali kjer prevladujejo mehanizmi trgovanja med podjetji (B2B).

Priporočilo 4: Komisija naj pospeši postopek v odboru, da se zagotovi odobritev kodeksov omrežja za električno energijo do konca leta 2015. Poleg tega naj spodbuja ACER in ENTSO, naj podpirata države članice pri zgodnjem izvajanju kodeksov omrežja v okviru pobud za regionalno sodelovanje.

Priporočilo 5: Komisija naj:

(a)razmisli o določitvi ciljev medsebojnih povezav za električno energijo na podlagi tržnih potreb namesto na podlagi fiksnih nacionalnih zmogljivosti proizvodnje;

(b)ponovno oceni potencialne stroške in koristi ciljnega modela za plin ter glede na negotovost povpraševanja razmisli o tem, ali obstaja alternativa obsežni gradnji plinovodov, kot je na primer namestitev terminalov za utekočinjeni zemeljski plin na strateških mestih, da bi služili enemu ali več nacionalnim trgom z uporabo rešitev, ki so združljive z notranjim energetskim trgom. To bi moralo temeljiti na obširni oceni potreb na ravni EU.

VII

Infrastruktura znotraj držav članic in med njimi še ni primerna za notranji energetski trg. Ni skupne ocene potreb na ravni EU, ki bi zagotovila osnovo za prednostno razvrščanje naložb v energetsko infrastrukturo v EU. Razvoj čezmejne infrastrukture zahteva sodelovanje med sosednjimi državami članicami. Sodišče priporoča:

Priporočilo 6: Komisija naj:

(a)ugotovi, katera čezmejna energetska infrastruktura se ne uporablja v polnem potencialu za podporo notranjemu energetskemu trgu, ker so zanjo sklenjene dolgoročne dvostranske pogodbe, ki ne dovoljujejo dostopa tretjih strani, ali ker niso izkoriščene njene tehnične zmogljivosti, na primer za povratni tok plina;

(b)sodeluje z deležniki v državah članicah pri izboljševanju tega, v kakšnem obsegu se ta infrastruktura dejansko stalno uporablja v korist notranjega energetskega trga;

(c)razišče, kakšne bi bile koristi uvedbe regionalnih sistemskih operaterjev prenosnih omrežij zaradi spodbujanja in učinkovitega upravljanja čezmejnega pretoka energije ob čim večji izkoriščenosti obstoječe infrastrukture.

Priporočilo 7: Komisija naj:

(a)pripravi obširno oceno potreb na področju energetske infrastrukture na ravni EU kot podlago za razvoj notranjega energetskega trga, ki bi morala imeti vlogo referenčnega dokumenta za druge strateške dokumente, kot so desetletni načrti za razvoj omrežja;

(b)v podporo oceni potreb na Komisiji ali v ACER vzpostavi zmogljivosti za modeliranje energetskih trgov, vključno s širokim razponom projekcij povpraševanja;

(c)sodeluje z ENTSO-E in ENTSO-G, da bo ocena potreb služila kot prispevek k načrtovanju infrastrukture v EU, ki je povezana z notranjim energetskim trgom, vključno z desetletnimi načrti za razvoj omrežja.

VIII

EU ima več instrumentov financiranja za podporo projektom energetske infrastrukture, vendar notranji energetski trg ni glavni cilj nobenega od njih. Energetske infrastrukture, ki jih sofinancira EU, imajo omejen učinek na notranji energetski trg. Sodišče priporoča:

Priporočilo 8: Komisija naj izpopolni svoje postopke načrtovanja ter zlasti prednostno razvrščanje in financiranje projektov skupnega interesa glede na obširno oceno potreb na področju energetske infrastrukture na ravni EU.

Priporočilo 9: Komisija naj sprejme zakonodajne predloge o tem, kako naj se odloča o izbiri projektov energetske infrastrukture za financiranje tako, da bo upoštevala pravilno in neprekinjeno delovanje energetskega trga v državah članicah.

Uvod

01

Evropska unija je v zadnjih 20 letih razvila obširen pristop k energetski in podnebni politiki¹. Ta politika se še naprej razvija v okviru vse večjega izziva podnebnih sprememb in spreminjajočega se mednarodnega okolja, ki vključuje politično dogajanje na mejah EU in trgovinske sporazume z zunanjimi partnerji.

02

Mandat za razvoj politike EU na področju energetske politike je določen v členu 4 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), v katerem je energija opredeljena kot področje, na katerem si pristojnost delijo EU in države članice. V členu 194 je navedeno, da so cilji energetske politike EU:

(a)zagotoviti delovanje energetskega trga;

(b)zagotoviti zanesljivo oskrbo z energijo v Uniji;

(c)spodbujati energetsko učinkovitost in varčevanje z energijo ter razvijanje novih in obnovljivih virov energije ter

(d)spodbujati medsebojno povezovanje energetskih omrežij.

03

Države članice se odločajo o svojih nacionalnih mešanicah energijskih virov, davkih in dodatnih dajatvah na plin in elektriko ter nadzorujejo delovanje trga z električno energijo in z zemeljskim plinom znotraj svojih meja.

04

Zanesljivost oskrbe z energijo je v zadnjem desetletju v Evropi postala pomembno vprašanje. Skrbi vlad in javnosti so osredotočene na tveganja, povezana z odvisnostjo od zunanjih virov, politično negotovostjo v zunanjih državah dobaviteljicah in tranzitnih državah ter možnostmi za motnje v oskrbi z energijo. Vse bolj je tudi jasno, da preoblikovanje energetskega sistema EU zaradi spreminjajočih se vzorcev povpraševanja in razvoja obnovljivih virov energije ustvarja nove izzive za neprekinjeno oskrbo končnih uporabnikov z energijo po dostopni ceni.

Zanesljiva oskrba z energijo in njena povezava z notranjim energetskim trgom

05

Evropska komisija je dosledno spodbujala razvoj notranjih trgov z električno energijo in zemeljskim plinom kot osnovo za zanesljivo oskrbo z energijo v Uniji. Notranji energetski trg je regulativna in infrastrukturna ureditev, ki naj bi omogočila prost pretok plina in električne energije in trgovino z njima brez meja na celotnem ozemlju EU. V najnovejšem sporočilu Komisije z naslovom Evropska strategija za energetsko varnost, ki je bilo objavljeno 28. maja 2014², je Komisija navedla: „Ključa do večje energetske varnosti sta, prvič, enotnejši pristop z delujočim notranjim [energetskim] trgom ter tesnejšim sodelovanjem na regionalni in evropski ravni, zlasti pri usklajevanju razvoja omrežja in odpiranju trgov …“.

06

Razvoj odprtih, konkurenčnih in v celoti delujočih notranjih trgov za oskrbo z električno energijo in zemeljskim plinom lahko potencialno omogoči koristi zanesljive oskrbe za Unijo kot celoto. Odpira možnosti za večjo diverzifikacijo oskrbe, blažitev tveganj pri lokalni oskrbi, likvidno in prilagodljivo trgovanje znotraj držav članic in med njimi ter zagotavljanje oskrbe z energijo na gospodarsko učinkovit način. Zanesljivost oskrbe je javno dobro, ki zahteva svojo ceno. Njeno doseganje na najbolj stroškovno učinkovit način je temeljni cilj energetske politike EU.

07

Svet Evropske unije je decembra 2014 ponovno izrazil podporo dokončni vzpostavitvi notranjega energetskega trga in poudaril, „da je treba vsa prizadevanja usmeriti v čim prejšnjo uresničitev cilja, tj. vzpostavitev vsestransko delujočega in povezanega notranjega energetskega trga”³.

08

Za razvoj notranjega energetskega trga je treba določiti pravila za to, kako bosta delovala trga s plinom in električno energijo, ter skušati zagotoviti, da obstaja ustrezna infrastruktura za ta namen.

Pravni okvir notranjega energetskega trga

09

Pravila za delovanje notranjega energetskega trga imajo več oblik. Prva stopnja je oblikovanje zakonodajnega okvira, ki določa načela za razvoj notranjih trgov z električno energijo in zemeljskim plinom ter regulativne pogoje, pod katerimi naj bi potekalo trgovanje z energijo. Ta zakonodajni okvir je bil razvit s tremi „svežnji” sekundarne zakonodaje EU (glej sliko 1).

10

Tretji energetski sveženj je bil leta 2011 dopolnjen z uredbo o celovitosti in preglednosti veleprodajnega⁴ energetskega trga (REMIT)⁵. Ta uredba je usmerjena v vprašanji celovitosti in zlorabe trga ter vsebuje določbe o spremljanju veleprodajnih energetskih trgov zaradi odkrivanja in odvračanja tržnih manipulacij. V celoti naj bi se začela izvajati do aprila 2016.

Slika 1

Razvoj treh energetskih svežnjev

Vir: Evropsko računsko sodišče.

11

Obstajata tudi dva zakonodajna ukrepa EU, ki se neposredno nanašata na zanesljivo oskrbo z električno energijo in plinom. Ta ukrepa temeljita na ohranjanju pravilnega in neprekinjenega delovanja notranjega energetskega trga, celo v izjemnih okoliščinah:

(a)direktiva o oskrbi z električno energijo⁶, ki je bila sprejeta leta 2005, zavezuje države članice k vzpostavitvi ustrezne ravni proizvodnih zmogljivosti, ustreznega ravnotežja med ponudbo in povpraševanjem ter ustrezne ravni medsebojnih povezav med državami članicami ter

(b)uredba o zanesljivi oskrbi s plinom⁷, ki je bila sprejeta leta 2010, določa standard oskrbe in infrastrukturni standard in ter opredeljuje odgovornosti podjetij plinskega gospodarstva, držav članic in Komisije pri preprečevanju motenj v oskrbi in odzivanju nanje.

12

Ta zakonodajni okvir določa osnovna načela notranjega energetskega trga, vendar sam po sebi ni praktična predloga za energetske trge. V ta namen je Komisija zaradi doseganja cilja zbliževanja cen⁸ pripravila ciljna modela za električno energijo in plin. Ta modela sta bila nadalje razvita ob sodelovanju ENTSO, ACER in predstavnikov energetske industrije. Zdaj se oblikujeta v okvir smernic in kodeksov omrežij, v katerih so določena tehnična pravila za to, kako naj bi delovala ta trga:

(a)ciljni model za električno energijo predvideva spajanje nacionalnih trgov v enotni vseevropski trg⁹. Spajanje trgov naj bi ob zbliževanju cen zagotovilo tudi čim boljšo uporabo čezmejnega prenosa;

(b)ciljni model za plin spodbuja zbliževanje cen s trgovanjem na vozliščih¹⁰. Predvideva razvoj vstopno-izstopnih con in likvidnih virtualnih trgovalnih točk.

Vloge in odgovornosti glavnih akterjev na področju energetske politike EU

13

V procesu razvoja, izvajanja in reguliranja notranjega energetskega trga sodelujejo številni javni in zasebni akterji, ki imajo posebne vloge in odgovornosti.

(a)Generalni direktorat za energetiko (GD za energetiko) Evropske komisije je odgovoren za razvoj in izvajanje evropske energetske politike na področju uporabe člena 194 PDEU. To vključuje zagotovitev delovanja energetskega trga in zanesljive oskrbe z energijo v Uniji ter spodbujanje medsebojnega povezovanja energetskih omrežij. Kar zadeva notranji energetski trg, Komisija:

(i)po potrebi predlaga dokumente o politiki in zakonodajne ukrepe,

(ii)spremlja prenos energetskih svežnjev v nacionalno zakonodajo,

(iii)z državami članicami s postopkom v odboru sprejme kodekse omrežij;

(b)nacionalni regulativni organi, ki so popolnoma neodvisni od vlad držav članic, naj bi nadzorovali energetske trge. Zahteva po ustanovitvi teh organov je bila uvedena v drugem energetskem svežnju. Tretji sveženj je še dodatno okrepil njihovo vlogo;

(c)Agencija za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER), ustanovljena v okviru tretjega energetskega svežnja, naj bi spodbujala in lajšala sodelovanje med nacionalnimi regulativnimi organi. ACER oblikuje okvirne smernice, na podlagi katerih nastanejo kodeksi omrežja, in sprejema mnenja o različnih zadevah na področju energetskega trga. ACER nima izvršilnih pooblastil, zato njeni sklepi niso neposredno zavezujoči za udeležence na trgu;

(d)sistemski operaterji prenosnih omrežij so subjekti, ki so odgovorni za prenos energije v obliki zemeljskega plina ali električne energije na nacionalni ali regionalni ravni z uporabo fiksne infrastrukture. Pričakuje se, da bodo medsebojno sodelovali v okviru Evropske mreže sistemskih operaterjev prenosnih omrežij za električno energijo in plin (ENTSO-E in ENTSO-G). ENTSO so odgovorni za razvoj kodeksov omrežja na podlagi okvirnih smernic ACER in za pripravo desetletnih načrtov za razvoj omrežja.

Potrebe po naložbah in finančna orodja EU na področju energetske infrastrukture

14

Naložbe v energetsko infrastrukturo so potrebne, da je mogoče uresničiti koristi zanesljive oskrbe z notranjim energetskim trgom. Energetsko infrastrukturo v EU v glavnem financirajo sistemski operaterji prenosnih omrežij s tarifami za porabnike v okviru načela „uporabnik plača”. Lastna sredstva, ki jih sistemski operaterji prenosnih omrežij uporabljajo za financiranje naložb v infrastrukturo, se lahko gibajo od samo 20 % projektnih stroškov do celotnega stroška potrebne naložbe. Po podatkih Komisije iz leta 2011 so sistemski operaterji prenosnih omrežij med letoma 2005 in 2009 v energetsko strukturo letno vlagali 9,1 milijarde EUR. Ta znesek je zajemal 5,8 milijarde EUR letno za infrastrukturo za električno energijo in 3,3 milijarde EUR letno za infrastrukturo za plin.

15

Evropska investicijska banka (EIB) je največji nadnacionalni ponudnik posojil in jamstev za projekte energetske infrastrukture v EU. Med letoma 2007 in 2012 je zagotovila posojila v višini 29,4 milijarde EUR za naložbe v posodobitev in razvoj omrežij za električno energijo in plin¹¹.

16

Energetska infrastruktura je ena od prednostnih nalog novoustanovljenega Evropskega sklada za strateške naložbe (EFSI)¹². Ta sklad združuje kapital iz proračuna EU in kapital EIB, da bi se mobilizirale javne in zasebne naložbe v višini najmanj 315 milijard EUR v vsej EU¹³.

17

V primerjavi z lastnimi sredstvi sistemskih operaterjev prenosnih omrežij in financiranjem, ki ga dajeta na voljo EIB in EFSI, zagotavlja proračun EU razmeroma malo naložb v energetsko infrastrukturo. Iz njega je bilo med letoma 2007 in 2013 za energetsko infrastrukturo dodeljenih približno 3,7 milijarde EUR, za obdobje 2014–2020 pa je predvidenih še 7,4 milijarde EUR, kot je prikazano v tabeli 1.

Tabela 1

Sredstva, dodeljena za energetsko infrastrukturo za obdobje 2007–2020 (v milijonih EUR)

| Sektor | TEN-E | EEPO | IPE – energetika | Skladi ESI | Skupaj
2007–2013 | Električna energija | 81 | 905 |  | 498 | 1 484
Plin | 64 | 1 363 |  | 814 | 2 241
SKUPAJ | 145 | 2 268 |  | 1 312 | 3 725
2014–2020 | Električna energija in plin | 5 350 | 2 000¹ | 7 350
SKUPAJ 2007–2020 | 145 | 2 268 | 5 350 | 3 312 | 11 075

1 Okvirni znesek, ki ga je revizijski ekipi posredoval GD za regionalno in mestno politiko.

Vir: Evropsko računsko sodišče na podlagi podatkovnih zbirk GD za regionalno in mestno politiko ter poročil o izvajanju EEPO.

18

Sredstva so bila dodeljena iz več skladov, ki jih upravlja Komisija. Ti se razlikujejo glede na svojo relativno velikost, vrste projektov, ki jih financirajo, in vrsto financiranja, ki ga zagotavljajo (glej tabelo 1):

(a)vseevropsko energetsko omrežje (TEN-E), vzpostavljeno leta 1996¹⁴, je bilo instrument, ki ga je upravljala Komisija in s katerim se je financirala infrastruktura za električno energijo in zemeljski plin. V uredbi o vseevropskih energetskih omrežjih (TEN-E) iz leta 2013¹⁵ so bila določena merila za opredelitev projektov skupnega interesa;

(b)Evropski energetski program za oživitev (EEPO) je bil vzpostavljen leta 2009 za spodbujanje gospodarstva EU prek naložb v infrastrukturo¹⁶. Iz njega je bil v okviru neposrednega upravljanja Komisije financiran dogovorjen seznam projektov. Izvajanje financiranih projektov še poteka, vendar v okviru programa ne bodo financirani nobeni novi projekti;

(c)instrument za povezovanje Evrope (IPE)¹⁷ je bil vzpostavljen za zagotovitev naložb na področjih prometa, energetike in telekomunikacij za obdobje 2014–2020¹⁸. Namenjen je privabljanju zasebnih naložb s številnimi orodji, vključno z nepovratnimi sredstvi, posebnimi posojili, jamstvi ter dolžniškimi in lastniškimi instrumenti. Sofinanciranje z nepovratnimi sredstvi poteka na podlagi odprtih razpisov za zbiranje predlogov, ki jih upravlja Izvajalska agencija za inovacije in omrežja (INEA), ter

(d)financiranje energetske infrastrukture zagotavljajo tudi evropski strukturni in investicijski skladi (skladi ESI)¹⁹. To financiranje temelji na nacionalnih operativnih programih, ki jih odobri Komisija.

19

Komisija je leta 2010 ocenila, da bi evropski energetski sektor potreboval 1 bilijon EUR naložb do leta 2020. Od tega bi bilo približno 210 milijard EUR potrebnih za omrežja za električno energijo in plin evropskega pomena²⁰. Nedavno je Mednarodna agencija za energijo ocenila, da se bo skupna vrednost naložb, potrebnih za omrežja za električno energijo in plin v EU, v obdobju 2014–2035 povečala na 931 milijard EUR²¹.

1To vključuje sporočili Komisije o energetski politiki EU, objavljeni leta 1995 in 2007, svežnja ukrepov za področji energije in podnebja do leta 2020 in do leta 2030 ter nedavno sporočilo Komisije o energetski uniji, vendar ni omejena nanje.

2COM(2014) 330 final z dne 28. maja 2014 z naslovom Evropska strategija za energetsko varnost.

3Sklepi Sveta Evropske unije z dne 9. decembra 2014, zasedanje Sveta za promet, telekomunikacije in energijo.

4Veleprodaja poteka med uvozniki ali proizvajalci energije in ponudniki, ki prodajajo energetske proizvode končnim odjemalcem.

5Uredba (EU) št. 1227/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2011 o celovitosti in preglednosti veleprodajnega energetskega trga (UL L 326, 8.12.2011, str. 1).

6Direktiva 2005/89/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. januarja 2006 o ukrepih za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe z električno energijo in naložb v infrastrukturo (UL L 33, 4.2.2006, str. 22).

7Uredba (EU) št. 994/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. oktobra 2010 o ukrepih za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe s plinom in o razveljavitvi Direktive Sveta 2004/67/ES (UL L 295, 12.11.2010, str. 1).

8Za dodatne informacije o razvoju ciljnih modelov glej https://ec.europa.eu/energy/en/consultations/consultation-generation-adequacy-capacity-mechanisms-and-internal-market-electricity

9Izraz spajanje trgov opisuje povezavo posameznih promptnih trgov z električno energijo za dan vnaprej ob uporabi razpoložljivih čezmejnih prenosnih zmogljivosti. Za izvedbo spajanja trgov z električno energijo v Evropski uniji je bil razvit poseben algoritem, imenovan EUPHEMIA.

10Plinsko vozlišče je fizična ali virtualna trgovalna točka, kjer se cena zalog plina oblikuje v skladu s povpraševanjem v regiji. Cene na vozliščih se spreminjajo glede na spreminjanje interakcije med ponudbo plina in povpraševanjem po njem.

11Evropska investicijska banka, „Energy Lending Criteria“, 23. julij 2013.

12Uredba (EU) št. 2015/2017 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2015 o Evropskem skladu za strateške naložbe, Evropskem svetovalnem vozlišču za naložbe in Evropskem portalu naložbenih projektov ter o spremembi uredb (EU) št. 1291/2013 in (EU) št. 1316/2013.

13Mnenje št. 4/2015 o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o Evropskem skladu za strateške naložbe ter spremembi Uredbe (EU) št. 1291/2013 in Uredbe (EU) št. 1316/2013 (UL L 121, 15.4.2015, str. 1).

14Program TEN-E je bil vzpostavljen z naslednjimi pravnimi akti: Odločba št. 1364/2006/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o določitvi smernic za vseevropska energetska omrežja in razveljavitvi Odločbe 96/391/ES in Odločbe št. 1229/2003/ES (UL L 262, 22.9.2006, str. 1).

15Namen Uredbe (EU) št. 347/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. aprila 2013 o smernicah za vseevropsko- energetsko infrastrukturo in razveljavitvi Odločbe št. 1364/2006/ES in spremembi uredb (ES) št. 713/2009, (ES) št. 714/2009 in (ES) št. 715/2009 (UL L 115, 25.4.2013, str. 39) je olajšati pravočasni razvoj in medobratovalnost vseevropskih energetskih omrežij (TEN-E).

16Uredba (ES) št. 663/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o vzpostavitvi programa za podporo oživitvi gospodarstva z dodelitvijo finančne pomoči Skupnosti energetskim projektom (UL L 200, 31.7.2009, str. 31).

17V skladu z Uredbo (EU) št. 2015/1017 o Evropskem skladu za strateške naložbe so se finančna sredstva za IPE – energetski sektor za obdobje 2014–2020 zmanjšala za 500 milijonov EUR (s 5 850 milijonov EUR na 5 350 milijonov EUR), deloma zaradi financiranja prispevka iz splošnega proračuna Unije za EFSI.

18Uredba (EU) št. 1316/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o vzpostavitvi Instrumenta za povezovanje Evrope, spremembi Uredbe (EU) št. 913/2010 in razveljavitvi uredb (ES) št. 680/2007 in (ES) št. 67/2010 (UL L 348, 20.12.2013, str. 129).

19Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL L 347, 20.12.2013, str. 320).

20COM(2010) 677 final z dne 17. novembra 2010 z naslovom Prednostne naloge glede energetske infrastrukture za leto 2020 in pozneje – Načrt za integrirano evropsko energetsko omrežje.

21Mednarodna agencija za energijo, World Investment Outlook 2014. Pariz, OECD/IEA, str. 167.

Obseg revizije in revizijski pristop

20

Sodišče je s to revizijo skušalo ugotoviti, ali sta izvajanje ukrepov politike na področju notranjega energetskega trga in poraba EU za energetsko infrastrukturo uspešno zagotovila koristi zanesljive oskrbe z energijo.

21

Sodišče je preučilo zlasti, ali:

οso Komisija in države članice zagotovile izvajanje politik notranjega energetskega trga in tako izboljšale zanesljivost oskrbe z energijo,

οje energetska infrastruktura v Evropi primerna za popolnoma povezane trge in tako zagotavlja uspešnost zanesljive oskrbe z energijo,

οje finančna podpora EU za energetsko infrastrukturo uspešno prispevala k razvoju notranjega energetskega trga.

22

Revizijsko delo na terenu je potekalo od sredine leta 2014 do sredine leta 2015.

23

Revizija je bila osredotočena na prenos plina po plinovodih, skladiščenje, vključno s terminali za utekočinjeni zemeljski plin, ter prenos električne energije. Ni zajela proizvodnje energije²² in energetske učinkovitosti²³. Prav tako niso bili zajeti sistemi za distribucijo energije do končnih porabnikov energije, energetska revščina, davki na energijo in subvencije zanjo ter cilji energetske in podnebne politike za obdobje do leta 2020 in 2030.

24

Naša revizija je zajela ukrepe politike in financiranje od leta 2007. Uporabili smo regionalni pristop in študije primera v šestih državah članicah (Bolgarija, Estonija, Litva, Poljska, Španija in Švedska). Analizirali smo regionalne trge in obseg medsebojnih povezav med temi državami članicami in njihovimi sosedami.

25

S študijami primera smo ocenili, kako so bile določene potrebe po naložbah, izvajanje načel notranjega energetskega trga, vidike čezmejnega sodelovanja in logiko v ozadju predlogov projektov. Ta izbor je zagotovil široko geografsko zastopanost celotne EU. Študije primera so zajemale 15 primerov posebnih projektov, ki jih sofinancira EU. Revizijsko delo pri vsaki študiji primera je vključevalo pogovore z uradniki držav članic in EU.

26

Kolikor je bilo mogoče, smo pri reviziji skušali odkriti dobre prakse, ki bi jih bilo mogoče deliti z deležniki v drugih državah članicah.

22Glede proizvodnje glej Posebno poročilo št. 6/2014 – Podpora iz skladov kohezijske politike za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov – ali je dosegla dobre rezultate? (http://eca.europa.eu).

23Glede porabe glej Posebno poročilo št. 21/2012 – Stroškovna učinkovitost naložb kohezijske politike v energetsko učinkovitost (http://eca.europa.eu).

Opažanja

Cilj dokončne vzpostavitve notranjega energetskega trga do leta 2014 ni bil dosežen

27

Od leta 2007 je notranji energetski trg v središču razvoja energetske politike na ravni EU. Tretji energetski sveženj, ki je bil sprejet leta 2009, je zahteval prenos direktiv za plin in električno energijo do 3. marca 2011²⁴. Toda ta cilj leta 2011 ni bil dosežen. Poleg tega so bile leta 2009 sprejete tri uredbe²⁵ Komisije, ki so del tretjega energetskega svežnja.

28

Leta 2011 je Svet obnovil svojo zavezo notranjemu energetskemu trgu, ko je navedel, da bi moral biti dokončno vzpostavljen do leta 2014, da bo omogočen prost pretok plina in električne energije²⁶. Ko do decembra 2014 cilj še vedno ni bil dosežen, je Svet znova potrdil „nujnost učinkovitega in doslednega izvajanja in uporabe določb iz tretjega energetskega svežnja v vseh državah članicah”²⁷.

29

Za dosego tega cilja je pomembno:

οizvajanje regulativnega okvira EU za notranji energetski trg,

οuskladitev mozaika lokalnih in nacionalnih trgov,

οdoseganje zbliževanja cen,

οrazpoložljivost ustrezne energetske infrastrukture (glej od odstavka 72 dalje).

Pri izvajanju pravnega okvira EU za notranji energetski trg so še vedno prisotne težave

30

Tretji energetski sveženj zajema uredbe, ki se uporabljajo neposredno, in direktive, ki jih je treba vključiti v zakonodajni okvir vsake države članice. Komisija spremlja ta napredek z izvajanjem:

(a)pregledov prenosa v nacionalno zakonodajo, s katerimi se skuša preveriti, ali so države članice posodobile svoje nacionalne zakone tako, da vsebujejo določbe direktiv²⁸. Če Komisija meni, da država članica tega ni storila, lahko začne postopek za ugotavljanje kršitev, ki lahko privede do vložitve zadeve pri Sodišču Evropske unije, ter

(b)preverjanj skladnosti, s katerimi se oceni, ali so v praksi uvedene spremembe skladne z določbami direktiv. Za lajšanje tega ocenjevanja Komisija pošilja državam članicam zahtevke za informacije in pojasnila. Ta izmenjava informacij se opravi z orodjem, imenovanim „pilotni zahtevki EU” (EU Pilot). Če Komisija oceni, da spremembe, ki so bile v praksi uvedene v državi članici, ne odražajo ustrezno določb direktiv, lahko začne formalni postopek za ugotavljanje kršitev v skladu s členom 258 PDEU.

31

V tabeli 2 so podrobnosti o statusu teh pregledov, vključno s postopki za ugotavljanje kršitev v zvezi z zakonodajo iz tretjega energetskega svežnja, na dan 30. junija 2015. Ta analiza kaže, da je treba opraviti še veliko dela, preden bo za tretji energetski sveženj mogoče trditi, da se v celoti izvaja v državah članicah. Stanje do 30. junija 2015:

(a)Komisija je menila, da je treba zaradi neprenosa določb tretjega energetskega svežnja v nacionalno zakonodajo uvesti postopke za ugotavljanje kršitev proti 19 od 28 držav članic. Vsi od teh postopkov so bili do 30. junija 2015 končani;

(b)Komisija je v zvezi z neskladnostjo z določbami tretjega energetskega svežnja leta 2013 začela proces, s katerim zahteva informacije od držav članic, in v nekaterih primerih postopke za ugotavljanje kršitev:

(i)za deset držav članic je končala ocenjevanje in začela postopke za ugotavljanje kršitev v skladu s členom 258 PDEU. Noben še ni končan;

(ii)za štiri države članice je zahtevala informacije preko pilotnih zahtevkov EU, vendar še ni končala ocenjevanja ter

(iii)za 14 držav članic še ni poslala zahtevkov za informacije.

32

Določbe iz tretjega energetskega svežnja, ki so pomembne za to revizijo in za katere so bile pri pregledih Komisije ugotovljene težave, vključujejo:

οdelovanje nacionalnih regulatorjev (glej odstavke 34 do 36),

οdelovanje sistemskih operaterjev prenosnih omrežij (glej odstavke 37 do 42),

οvprašanja, povezana z različnimi oblikami uravnavanja cen (glej odstavek 64).

33

Med revizijo smo potrdili obstoj težav na teh področjih, kot je predstavljeno v naslednjih odstavkih.

Tabela 2

Pregledi, ki jih je Komisija opravila glede prenosa v nacionalno zakonodajo, in preverjanja skladnosti v zvezi s tretjim energetskim svežnjem, stanje na dan 30. junija 2015

| Pregledi prenosa v nacionalno zakonodajo | Preverjanje skladnosti
| Pregled prenosa, ki ga je opravila Komisija, je zaključen | Postopek za ugotavljanje kršitev se je začel in končal | Komisija je začela postopek za ugotavljanje kršitev | Postopek za ugotavljanje kršitev je končan
Belgija | √ | √ | √ | ni končan
Bolgarija | √ | √ | postopek se ni začel |
Češka | √ | n. r. | postopek se ni začel |
Danska | √ | √ | postopek se ni začel |
Nemčija | √ | n. r. | √ | ni končan
Estonija | √ | √ | postopek se ni začel |
Irska | √ | √ | postopek se ni začel |
Grčija | √ | n. r. | postopek se ni začel |
Španija | √ | √ | √ | ni končan
Francija | √ | √ | √ | ni končan
Hrvaška | √ | n. r. | √ | ni končan
Italija | √ | n. r. | √ | ni končan
Ciper | √ | √ | postopek se ni začel |
Latvija | √ | n. r. | postopek se ni začel |
Litva | √ | √ | postopek se ni začel |
Luksemburg | √ | √ | √ | ni končan
Madžarska | √ | n. r. | √ | ni končan
Malta | √ | n. r. | postopek se ni začel |
Nizozemska | √ | √ | postopek se ni začel |
Avstrija | √ | √ | √ | ni končan
Poljska | √ | √ | postopek se ni začel |
Portugalska | √ | n. r. | postopek se ni začel |
Romunija | √ | √ | √ | ni končan
Slovenija | √ | √ | postopek se ni začel |
Slovaška | √ | √ | postopek se ni začel |
Finska | √ | √ | postopek se ni začel |
Švedska | √ | √ | postopek se ni začel |
Združeno kraljestvo | √ | √ | postopek se ni začel |

Opomba:
– kratica „n. r.” pomeni, da se postopek za ugotavljanje kršitev ni začel in da ga Komisija ne bo začela v prihodnosti na podlagi pregledov prenosa v nacionalno zakonodajo, ki so zdaj končani za vse države članice.
– „Postopek se ni začel” pomeni, da se ni za zadevno državo članico začel noben postopek za ugotavljanje kršitev. Komisija pregleduje stanje in bo v prihodnosti morda začela postopke za ugotavljanje kršitev.
– „Ni končan” pomeni, da postopek za ugotavljanje kršitev poteka in še ni končan.

Vir: Evropsko računsko sodišče na podlagi informacij, ki jih je zagotovila Komisija.

Energetski regulatorji se spoprijemajo z izzivi pri izpolnjevanju svojih nalog na nacionalni ravni in na ravni EU

34

Dokazi, zbrani pri tej reviziji, so pokazali naslednje težave v zvezi z dejavnostmi nacionalnih regulativnih organov:

(a)neodvisnost nacionalnih regulativnih organov je ključna za zagotavljanje, da lahko ustrezno izpolnjujejo svoje naloge. Vodje regulativnih organov bi bilo treba izbirati na pregleden način in jim zagotoviti svobodo delovanja. Ta načela niso vedno upoštevana (glej primera v okviru 1);

(b)predstavniki več nacionalnih regulativnih organov so opozorili na tveganja, povezana z omejitvami obsega njihove vloge. Nekatere vlade so zase zadržale določena regulativna pooblastila ali pa so nacionalnim regulativnim organom vsilile metodologije za določanje tarif, ki bi lahko dajale prednost nekaterim udeležencem na trgu (glej primere v okviru 2);

(c)čeprav so naloge nacionalnih regulativnih organov enake v vseh državah članicah, se raven virov, ki so jim na voljo, močno razlikuje. Število oseb, ki se v obiskanih nacionalnih regulativnih organih ukvarjajo z energetskimi vprašanji, znaša od 21 do več kot 200. Nekateri nacionalni regulativni organi menijo, da imajo dovolj virov za obravnavo vseh vidikov energetskega trga. Toda zaradi omejitev virov so nekateri bolje oskrbljeni za mednarodno sodelovanje, ki je bistvenega pomena za notranji energetski trg (glej odstavek 35). (Glej primere v okviru 3.)

Okvir 1

Vprašanja, ki vplivajo na neodvisnost nacionalnih regulativnih organov

Bolgarija: v obdobju od leta 2009 do 2015 je vlada večkrat zamenjala predsednike komisije za regulacijo energetike in vode, od tega samo v letu 2013 štirikrat. Neodvisni regulatorji morajo določiti tarife za energijo na osnovi dejanskih stroškov. Toda komisija za regulacijo energetike in vode je določila regulirane cene električne energije, ki so privedle do položaja, da mora sedanje energetsko podjetje po visokih cenah kupovati električno energijo in jo kot javni ponudnik prodajati po nižjih cenah. Tako si je med letom 2010 in koncem leta 2014 nabralo približno 800 milijonov EUR primanjkljaja.

Litva: od leta 2013 lahko litovski parlament, če ne odobri letnega poročila o dejavnostih energetskega regulatorja, glasuje o zamenjavi vodje nacionalnega regulativnega organa.

Okvir 2

Omejitve obsega vloge nacionalnih regulativnih organov

Španija: ministrstvo za industrijo, energetiko in turizem določa tarife za plin in električno energijo oziroma sistemske stroške, ki jih sistemski operaterji prenosnih omrežij zaračunajo uporabnikom infrastrukture za plin in električno energijo. Nacionalni regulativni organ predlaga metodologijo za elemente, ki sestavljajo le tretjino končnih omrežnih tarif, stroškovne postavke, ki vključujejo drugi dve tretjini, pa določa izključno španska vlada. Ob tem se postavlja vprašanje, ali ima nacionalni regulativni organ dovolj pooblastil za izvajanje tega dela svojih regulativnih nalog.

Litva: v tretjem energetskem svežnju je predvideno, da bi morali imeti nacionalni regulativni organi pristojnost za določanje tarif za prenos ali distribucijo v skladu s preglednimi merili. Toda v Litvi vlada predpiše metodologijo za določanje tarif za prenos plina in električne energije, maloprodajne cene pa so regulirane. Posledično bosta lahko po predhodnih izračunih nacionalnega regulativnega organa dve sedanji energetski podjetji, ki sta v lasti države, do leta 2024 s tarifami zbrali 167 milijonov EUR več, kot če bi tarife določil nacionalni regulativni organ.

Okvir 3

Ustreznost virov nacionalnih regulativnih organov

Švedska: švedski inšpektorat za energetiko je potrdil, da je s svojimi stotimi strokovnjaki iz sektorja povsem oskrbljen za sodelovanje pri delu ACER, vključno z zagotavljanjem napotenih nacionalnih strokovnjakov. Potrdil je tudi, da je opravil vse priprave na izvajanje uredbe REMIT, vključno s tem, da je povsem opremil potrebno ekipo.

Estonija: le 21 od 61 uslužbencev nacionalnega organa za varstvo konkurence deluje na energetskem področju. Komisija je v svojih analizah estonskega energetskega trga izrazila zaskrbljenost glede tega, ali ima nacionalni regulativni organ zadostne vire za ustrezno regulacijo energetskih trgov v Estoniji in udeležbo pri dejavnostih sodelovanja na ravni EU (glej Prilogo III).

35

Ne obstaja en sam energetski regulator na ravni EU, toda od nacionalnih regulativnih organov se pričakuje, da bodo sodelovali v okviru ACER (glej odstavek 13). Energetski trgi v EU so vse bolj povezani, zato je čedalje bolj pomembno rešiti čezmejna regulativna vprašanja. Zdaj ACER za reševanje teh vprašanj uporablja sistem delovnih skupin, vključno s skupinami za električno energijo, plin, celovitost in spremljanje trga. S tem pristopom se sicer skuša omogočiti neposredno udeležbo držav članic, toda v praksi ne sodelujejo vse v enakem obsegu, zato imajo dejavnejše države članice več vpliva na delo teh skupin. Nekateri nacionalni regulativni organi so navedli, da so viri v obliki strokovnjakov, sposobnih za interakcijo v mednarodnem okolju, in proračunov za potovanja, omejeni (glej odstavek 34). V Prilogi III so podrobnosti o udeležbi predstavnikov držav članic v delovnih skupinah ACER.

36

Ena od nalog ACER je analiziranje trendov na energetskem trgu in zagotavljanje nasvetov o politiki institucijam EU. Nima pa pristojnosti, da bi nacionalne regulativne organe ali vlade držav članic pripravila do tega, da bi ji zagotavljali relevantne podatke o energetskem trgu. Pomanjkanje podatkov omejuje sposobnost ACER za zagotavljanje tržnih analiz in nasvetov o politiki institucijam EU in nacionalnim regulativnim organov držav članic.

Ločevanje sistemskih operaterjev prenosnih omrežij je bilo uradno končano, vendar to ni vedno privedlo do liberaliziranih in konkurenčnih trgov

37

Električna energija in plin se redko porabita na kraju, kjer sta bila proizvedena ali kjer sta vstopila v državo. Da bi velika količina energije lahko dosegla porabnike, so bili razviti sistemi prenosnih omrežij. Organizacije, ki jih upravljajo v državah članicah EU, se imenujejo operaterji prenosnih omrežij.

38

Proces, pri katerem se prenos ločuje od drugih dejavnosti, kot sta proizvodnja in distribucija v vertikalno integriranih energetskih podjetjih, je znan pod imenom ločevanje. Začel se je s prvim in drugim energetskim svežnjem. Komisija je potrdila, da so vse države članice formalno prenesle zakonodajo iz tretjega energetskega svežnja v nacionalne zakonodaje, vključno z določbami o ločevanju (glej odstavek 31). Na sliki 2 sta opisana vloga in položaj sistemskih operaterjev prenosnih omrežij v trgovini z energijo pred ločevanjem in po njem.

39

Cilj ločevanja in drugih ukrepov je bil vzpostaviti regulativne pogoje za notranji energetski trg, toda pri tem pogosto ni nastal liberaliziran in konkurenčni trg. Tako je zato, ker so mnoge vlade in sedanja energetska podjetja s predpisi in tehničnimi omejitvami še naprej omejevali dostop tretjih strani do omrežja. Na primer, novi ponudniki na trgih s plinom in električno energijo potrebujejo dostop do prenosa in zmogljivosti za skladiščenje. Če novi ponudniki tega dostopa nimajo, težko vstopijo na nacionalne trge z električno energijo ali plinom. Na primer, na Poljskem je sedanje podjetje za plin leta 2010 ustanovilo podjetje s posebnim namenom, ki ga nacionalni regulativni organ ne šteje za sistemskega operaterja prenosnega omrežja. To podjetje ima v lasti 100 % zmogljivosti za podzemno skladiščenje plina na Poljskem. To pomeni tveganje, da lahko ta podružnica omeji dostop do trga za nove ponudnike plina na Poljskem²⁹.

Slika 2

Trgovina z energijo in prenos energije pred ločevanjem in po njem

Vir: Predstavitev, ki jo je imel James Matthys-Donnadieu 26. avgusta 2014 v poletni šoli o ekonomiji trgov z električno energijo, Univerza v Gentu.

40

Ker so omrežja držav članic vse bolj povezana preko infrastrukture, obstaja očitna potreba po večjem sodelovanju med sosednjimi sistemskimi operaterji prenosnih omrežij, vključno z usklajenim pristopom k razvoju infrastrukture, zlasti kar zadeva zanesljivo oskrbo. Primer dobrega sodelovanja je, da lahko švedski sistemski operater prenosnih omrežij za električno energijo upravlja tudi omrežja na Norveškem in Danskem, ker so se tako dogovorili in ker so njihova omrežja tehnično medsebojno povezana. Vendar pa taka raven sodelovanja ni splošno razširjena.

41

Vse sistemske operaterje prenosnih omrežij morajo certificirati njihovi nacionalni regulativni organi. Komisija sodeluje v tem procesu in zagotovi mnenje o osnutkih sklepov, ki jih sprejmejo nacionalni regulativni organi. Pri zagotavljanju mnenja preveri, ali ima sistemski operater prenosnega omrežja zadostna sredstva in ali lahko sprejema neodvisne odločitve o naložbah. Za nekatere operaterje Komisija še ni končala certifikacije³⁰.

42

Ne obstaja en sam sistemski operater prenosnega omrežja na ravni EU. Sistemski operaterji prenosnih omrežij medsebojno sodelujejo v okviru ENTSO-E in ENTSO-G. Nacionalni operaterji se različno udeležujejo dejavnosti ENTSO, zato obstaja tveganje, da so vse razvite tehnične rešitve primernejše za tiste, ki sodelujejo bolj dejavno.

Pomembne razlike pri tem, kako države članice organizirajo svoje energetske trge, lahko ovirajo nadaljnji razvoj notranjega energetskega trga

43

Komisija je ovrednotila napredek pri doseganju notranjega energetskega trga in prišla do zaključka, da obstaja 28 različnih nacionalnih pravnih okvirov za energetske trge³¹. Tako je EU mozaik lokalnih, nacionalnih in regionalnih trgov, ne pa enoten notranji energetski trg. Izziv za nadaljnji razvoj notranjega energetskega trga je poiskati načine za skupno delovanje teh trgov, kar pa je velik izziv, ker:

οse v EU še vedno uporabljajo številni različni mehanizmi za trgovanje,

οna energetske trge vplivajo različna posredovanja;

οrazvoj in izvajanje kodeksov omrežja ostajata izziv,

οse raven celovitosti in preglednosti med trgi razlikuje.

V EU še vedno obstajajo številni različni mehanizmi za trgovanje

44

Tretji energetski sveženj ne določa posebnih mehanizmov za trgovanje, ki bi jih bilo treba izvajati po vsej EU. V praksi trgovanje s plinom in električno energijo poteka na različne načine (glej odstavek 60). Likvidnost, preglednost in odprtost za sodelovanje so značilnosti trgov, ki uspešno omogočajo notranji trg. Med revizijo smo opazili vsaj štiri različne mehanizme za trgovanje, pri katerih se te značilnosti kažejo v različnem obsegu, kot je prikazano v tabeli 3.

Na nacionalne energetske trge vplivajo vladna posredovanja, namenjena doseganju ciljev drugih nacionalnih politik ali politik EU

45

Energetska politika je tako na nacionalni ravni kot na ravni EU tesno povezana s številnimi drugimi področji politik, kot so širše politike na področjih gospodarstva, podnebnih sprememb, industrije, inovacij ali trga dela. Ukrepi za izvajanje teh politik lahko vplivajo na delovanje energetskih trgov, na primer z vplivanjem na izbiro nekaterih virov energije ali z zagotavljanjem posebne podpore za enega od njih. Te politike so lahko na ravni posamezne države članice povsem racionalne (na primer podpiranje domačih virov energije in s tem morda prispevanje k dojemanju domače energetske varnosti v zadevni državi članici), vendar lahko povzročijo izkrivljanje trgov in cen na notranjem energetskem trgu.

Tabela 3

Opaženi mehanizmi za trgovanje z energijo

Likvidnost
Preglednost
Odprtost za sodelovanje
Primer iz revizijskih študij primera

Regionalne borze
Ti trgi so podprti z dolgoročnimi mehanizmi finančnega zavarovanja, vključujejo več držav, cilj pa je oblikovati območje prostega pretoka energije. Običajno so zelo likvidni in delujejo na podlagi proste volje udeležencev na trgu.
√
√
√
Skupna borza za trgovanje z električno energijo v nordijski in baltski regiji.

Neposredno trgovanje med podjetji (B2B)
V tem primeru trgovanje poteka med proizvajalcem energije in njegovo stranko. Sporazumi med njima, ki so običajno dolgoročne pogodbe, niso pregledni, ker pogoji trgovanja niso javno dostopni drugim udeležencem na trgu. Zato je težko ugotoviti referenčno ceno za plin in električno energijo na določenem trgu.
X
X
√
V času revizije se je v Bolgariji takšno trgovanje uporabljalo za 100 % plina in električne energije.

V Španiji ni bilo povezanega organiziranega trga s plinom do leta 2014. Leta 2013 se je za približno 66 % plina uporabljalo trgovanje v okviru terminalov za utekočinjeni zemeljski plin preko dvostranskih pogodb. Nacionalni regulativni organ je imel težave pri pridobivanju nepristranskih podatkov o cenah plina.

Omejene borze
Te se vzpostavijo s pobudo ali ukazom vlad držav članic. Obveznost trgovanja na taki borzi bi lahko kazala, da ponujene cene ne temeljijo v celoti temeljila na dinamiki ponudbe in povpraševanja.
√
√
X
Leta 2013 je bilo 50 % električne energije na Poljskem prodanih preko borze, preostanek pa preko trgovanja med podjetji (B2B). Poljsko energetsko borzo je ustanovila skupina trgovcev, vendar so jo pozneje spodbujali nacionalni organi, ki so od proizvajalcev električne energije zahtevali, da prodajo vsaj 70 % svoje proizvodnje preko borze.

Trgi s presežnimi količinami
Ti večinoma obstajajo v sektorju plina. Takšne izmenjave delujejo v situaciji, ko trg večinoma regulira ali na njem dominira en glavni dobavitelj. Pri tem pride do trgovanja, ki je sicer pregledno, vendar ne odraža dinamike cen na trgu kot celoti.
√
X
X
Poljska borza s plinom nudi možnosti za nakup plina po ceni, ki je več kot 20 % nižja od regulirane veleprodajne cene.

Vir: Evropsko računsko sodišče.

46

Komisija se zaveda vpliva, ki ga lahko imajo ta posredovanja na delovanje energetskih trgov, vendar jih, tudi če si to želi, ne more veliko omejiti. Svoje stališče je predstavila v smernicah o državni pomoči in energiji³² ter v pojasnilih o energetskih svežnjih. Glavne točke, ki jih zagovarja Komisija in ki so pomembne za to revizijo, so:

οregulacija veleprodajnih cen ne bi smela biti dovoljena³³ ter

οregulirane maloprodajne cene bi bilo treba določiti na ravni, ki bi dopuščala možnost konkurenčnih ponudb. Strošek komponente električne energije v regulirani ceni ne bi smel biti nižji od povprečne veleprodajne cene na posameznem trgu³⁴.

Sprejemanje kodeksov omrežja in smernic za električno energijo je bilo posebno počasno

47

Kodeksi omrežja so tehnični predpisi, s katerimi se skuša zagotoviti podlago za tehnično medobratovalnost sistemov za prenos električne energije in plina v EU. V kodeksih so določeni skupni tehnični standardi, ki naj bi zagotovili prost čezmejni pretok energije. Zagotavljajo dodatne podrobnosti o zakonodajnem okviru za energetske trge, da bi se zagotovilo enotno izvajanje svežnjev. Kodeksi omrežja bi lahko, če bi se izvajali v celoti, omogočili zmanjšanje števila mehanizmov za trgovanje in zagotovili potrebne pogoje za zagotovitev povezovanja združljivih trgov. V tem procesu ima ACER posebno pomembno vlogo: razvija okvirne smernice in tudi vrednoti kodekse, ki so jih razvili ENTSO, pred njihovo predložitvijo Komisiji. Nato je Komisija odgovorna za to, da sprejme končno besedilo kodeksov, in za usklajevanje postopka v odboru, v katerem so kodeksi uradno sprejeti.

48

Zdaj trgovanje z energijo v nekaterih državah članicah in med njimi sicer poteka tudi brez v celoti dogovorjenih in odobrenih kodeksov omrežja. Kljub temu pa bi bilo dokončanje tega procesa pomemben korak v razvoju dobro delujočega notranjega energetskega trga.

49

Kot je prikazano v tabeli 4, je bilo dogovarjanje o kodeksih dolgotrajen in težaven proces. Stanje na dan 30. junija 2015:

οza plin je bil dosežen določen napredek, saj so bili odobreni štirje od petih kodeksov, za enega pa so pogajanja potekala,

οv sektorju električne energije nasprotno ni bil odobren noben od enajstih kodeksov. Celo potem, ko je ACER predložila spis Komisiji, so pri odobritvi kodeksov omrežja s postopkom v odboru nastale dolgotrajne zamude. Od devetih kodeksov, ki so bili predloženi Komisiji, se je postopek v odboru začel samo za pet.

Tabela 4

Proces razvoja kodeksov omrežja

|  | Okvirne smernice, ki jih je pripravila ACER | Konec razvoja kodeksa v okviru ENTSO-G in ENTSO-E | Končno priporočilo ACER | Začetek postopka v odboru | Objava kodeksa v Uradnem listu EU
Plin | Mehanizmi za dodeljevanje zmogljivosti | 3. četrtletje 2011 | 3. četrtletje 2012 | 4. četrtletje 2012 | 1. četrtletje 2013 | 4. četrtletje 2013
Postopki za upravljanje prezasedenosti | n. r. | n. r. | n. r. | 1. četrtletje 2012 | 3. četrtletje 2012
Sistemi za izravnavo odstopanj za plin in prenosni sistemi | 4. četrtletje 2011 | 1. četrtletje 2013 | 1. četrtletje 2013 | 3. četrtletje 2013 | 1. četrtletje 2014
Pravila o medobratovalnosti in izmenjavi podatkov | 3. četrtletje 2012 | 4. četrtletje 2013 | 1. četrtletje 2014 | 3. četrtletje 2014 | 2. četrtletje 2015
Usklajene tarifne strukture za prenos | 4. četrtletje 2013 |  |  |  |
Električna energija | Dodeljevanje zmogljivosti in upravljanje prezasedenosti | 2. četrtletje 2011 | 3. četrtletje 2012 | 1. četrtletje 2013 | 3. četrtletje 2014 |
Terminsko dodeljevanje zmogljivosti | 3. četrtletje 2013 | 2. četrtletje 2014 | 2. četrtletje 2015 |
Povezovanje proizvodnih zmogljivosti | 2. četrtletje 2011 | 2. četrtletje 2012 | 1. četrtletje 2013 | 1. četrtletje 2015 |
Povezovanje zahtev | 4. četrtletje 2012 | 1. četrtletje 2013 | 2. četrtletje 2015 |
Povezava visokonapetostnega neposrednega toka | 2. četrtletje 2014 | 3. četrtletje 2014 | 2. četrtletje 2015 |
Operativna varnost | 4. četrtletje 2011 | 1. četrtletje 2013 | 4. četrtletje 2013 |  |
Načrtovanje delovanja in razporejanja | 1. četrtletje 2013 | 4. četrtletje 2013 |  |
Nadzor pogostosti obremenitve in rezerve | 2. četrtletje 2013 | 3. četrtletje 2013 |  |
Operativno usposabljanje |  |  |  |
Zahteve in operativni postopki v izrednih razmerah | 1. četrtletje 2015 | 2. četrtletje 2015 |  |
Izravnavanje | 3. četrtletje 2012 | 4. četrtletje 2013 |  |  |

Opomba: Za postopke za upravljanje prezasedenosti v zvezi s plinom ni bil uporabljen enak proces kot za druge kodekse omrežja. Ti postopki so bili vzpostavljeni že kot del tretjega energetskega svežnja v Uredbi (ES) št. 715/2009 in nato posodobljeni leta 2012 s postopkom v odboru.

Vir: Evropsko računsko sodišče na podlagi informacij, ki jih je zagotovila ACER.

50

Pri reviziji smo ugotovili štiri razloge za počasnost tega procesa:

(a)pomanjkanje zaznane potrebe na trgih, ki že delujejo ustrezno. Deležniki na teh trgih so zadržani glede prehoda na nov niz tehničnih pravil, koristim bolj povezanih evropskih trgov pa se ne namenja prednost. Na primer, mehanizem trga znotraj dneva ELBAS³⁵ v okviru skupne nordijske in baltske borze električne energije tehnično ni usklajen s platformami za trgovanje znotraj dneva v srednji Evropi. Nordijske in baltske države članice so se obotavljale privoliti v skupno evropsko rešitev, ki se je razlikovala od ELBAS. Posledična razprava o tem, kateri sistem bi uporabljali po vsej Evropi, zavira spajanje trgov;

(b)v tretjem energetskem svežnju ni naveden jasen časovni okvir ali roki za pripravo, odobritev ali izvajanje kodeksov omrežja;

(c)proces priprave kodeksov, v katerem sodelujejo ENTSO in ACER, je zapleten. Sklepi o razvoju kodeksov omrežja se sprejemajo z večino glasov sistemskih operaterjev prenosnih omrežij v ENTSO in nacionalnih regulativnih organov v ACER. To je problematično, saj ENTSO kljub temu, da so evropski organi z nalogami na področju razvoja notranjega energetskega trga, predstavljajo tudi interese svojih članov. To pomeni morebitna navzkrižja interesov za udeležence in bi lahko povzročilo tveganje, da bi bile sprejete rešitve z najmanjšim skupnim imenovalcem, kar ne spodbuja optimalno spajanja trgov;

(d)zlasti glede električne energije Komisija ni pravočasno začela in vodila postopka v odboru.

51

Zgodnje izvajanje kodeksov omrežja je bilo omejenega obsega. Za zgodnje izvajanje dveh kodeksov omrežja so sistemski operaterji prenosnih omrežij in nacionalni regulativni organi iz nekaterih držav članic oblikovali regionalne pobude. Sedem držav članic je od leta 2012 sodelovalo pri zgodnjem izvajanju kodeksa za mehanizme za dodeljevanje zmogljivosti za plin³⁶.

Raven celovitosti in preglednosti se med mehanizmi trgovanja razlikuje

52

Načela notranjega energetskega trga zahtevajo, da se z energijo trguje na trgih, ki temeljijo na pravilih in so pregledni. Kot je opisano zgoraj, je raven preglednosti pri različnih mehanizmih trgovanja različna (glej odstavek 44). V tem kontekstu je bila leta 2011 sprejeta uredba EU³⁷ o celovitosti in preglednosti veleprodajnega energetskega trga (glej okvir 4).

Okvir 4

REMIT in ACER

REMIT, ki ga izvaja ACER, je sistem za spremljanje veleprodajnih energetskih trgov v Evropi. Hkrati je to velika nova odgovornost za ACER poleg tistih, ki so ji bile dodeljene s tretjim energetskim svežnjem. ACER je potrebovala novo infrastrukturo IT, orodja za spremljanje in specializirano strokovno znanje.

οIzvedbena faza se je začela s sprejetjem uredbe in se je končala z začetkom veljavnosti pravil o zbiranju podatkov. ACER je opredelila metodologijo, postopke in orodja IT za spremljanje veleprodajnega energetskega trga, vključno z izmenjavo podatkov z nacionalnimi regulativnimi organi ter drugimi organi na nacionalni ravni in ravni EU.

οACER v operativni fazi zbira in analizira podatke s pristopom v štirih fazah: nadzor, predpreiskava izjemnih dogodkov, preiskava primera in izvrševanje. ACER zbira podatke neposredno od udeležencev na trgu in tretjih strani.

53

ACER in regulatorji iz štirih od šestih držav članic, obiskanih med revizijo, so izjavili, da niso v celoti pripravljeni na izvajanje REMIT. En nacionalni regulativni organ (v Bolgariji) je navedel, da v njihovi državi trenutno ni energetske borze, zato se REMIT ne uporablja.

54

Dobro delujoče borze imajo notranje mehanizme preglednosti, ki so namenjeni preprečevanju tržnih manipulacij. Te storitve bi lahko zagotovile prispevke za ACER in regulatorje v okviru REMIT. Manj pregledni mehanizmi za trgovanje, kot sta trgovanje med podjetji (B2B) in trgi s presežnimi količinami, še nimajo delujočih mehanizmov nadzora. Posledično se bosta tudi takrat, ko začne uredba REMIT veljati v celoti, morda ohranili tveganji tržnih manipulacij in nepravilne izmenjave informacij.

Čeprav je bil dosežen napredek pri združevanju trgov v Evropi, se cenovni učinki notranjega energetskega trga še niso v celoti udejanjili

55

Tretji energetski sveženj se trga z električno energijo in plinom obravnavata podobno. Podobna sta tudi modela, ki sta bila razvita za trga, pri tem da predvidevata dostop do energije iz različnih virov in obstoj cenovne konkurence na vsakem tržnem področju (glej odstavek 12).

56

Za primerjavo ravni cen energije med državami članicami bi bilo treba uporabljati veleprodajne cene in ne maloprodajnih, saj maloprodajne cene zajemajo davke, druge dodatne dajatve in popuste, ki se med državami članicami razlikujejo. Povprečne cene, ki jih plačujejo gospodinjstva in industrijski odjemalci, se bistveno razlikujejo od veleprodajnih cen, (glej Prilogo I).

57

Eden od kazalnikov za dobro delujoč notranji energetski trg bi bile razmeroma majhne razlike v veleprodajnih cenah energije med sosednjimi državami in znotraj regij. Bistvene razlike v veleprodajnih cenah bi kazale, da se ne udejanjajo potencialne gospodarske koristi, ki bi jih lahko prinašali odprti trgi in zmogljivosti za medsebojno povezovanje.

58

Veleprodajne in maloprodajne cene energije so v nekaterih državah članicah regulirane, kar lahko vpliva na obseg cenovnih razlik med državami članicami (glej odstavka 45 in 46).

59

Do zbliževanja veleprodajnih cen med državami članicami ni prišlo. Kot je prikazano na sliki 3, se veleprodajne cene električne energije po EU močno razlikujejo. Najvišja veleprodajna cena je več kot 85 % višja od najnižje³⁸. Med nekaterimi sosednjimi državami članicami je opaziti znatne razlike, na primer med Estonijo in Latvijo ter med Češko in Poljsko.

Slika 3

Primerjava povprečnih veleprodajnih cen električne energije ob osnovni obremenitvi leta 2014 v državah članicah z borzami

Opomba: Informacije o cenah niso na voljo za Bolgarijo, Hrvaško, Ciper, Luksemburg in Malto.

Vir: Evropsko računsko sodišče na podlagi podatkov Evropske komisije.

60

S tržno gospodarskega vidika so za udejanjenje zbliževanja cen v praksi bistveni trije pogoji:

(a)države članice se morajo zavezati, da bodo zagotovile razvoj liberaliziranih in konkurenčnih trgov (glej odstavek 39);

(b)mehanizmi za trgovanje, ki se uporabljajo v državah članicah, morajo biti čezmejno združljivi. Če ena država članica uporablja model trgovanja med podjetji (B2B), druga pa sodeluje na regionalni borzi, uspešno spajanje trgov ni mogoče (glej odstavek 44), ter

(c)na voljo morajo biti zadostne zmogljivosti prenosnih omrežij za čezmejni prenos, pa tudi za prenos znotraj države članice.

61

Večina držav članic, ki kot mehanizem za trgovanje uporablja katero od oblik izmenjave, sodeluje pri spajanju trgov za dan vnaprej³⁹. Vendar to ni privedlo do popolne zbližanosti veleprodajnih cen elektrike, saj te države članice ne uporabljajo nujno istih mehanizmov za trgovanje, medsebojne povezave med njimi in znotraj njih pa so omejene. Kot kaže slika 3, so med temi državami članicami še vedno cenovne razlike.

62

Povezovalni daljnovodi lajšajo spajanje nacionalnih energetskih trgov, kar bi moralo teoretično vplivati na cene energije z dovoljevanjem čezmejnih tržnih učinkov. EU si je kot cilj zadala, da bi zmogljivosti čezmejnih medsebojnih povezav za električno energijo znašale vsaj 10 % obstoječih zmogljivosti proizvodnje električne energije vsake države članice⁴⁰ (glej tudi odstavek 75). Toda doseganje desetodstotne stopnje medsebojne povezanosti ni nujno privedlo do zbliževanja cen.

63

Stopnja medsebojne povezanosti, potrebna za dejansko zbliževanje cen, se razlikuje zaradi tržnih potreb in specifičnih razmer v državah članicah in sosednjih regijah. Zmogljivosti za medsebojno povezovanje zaradi doseganja zbliževanja cen električne energije bi bile lahko veliko večje od 10 %, vendar pa bi bile lahko v nekaterih razmerah, zlasti med velikimi trgi, potrebne zmogljivosti za medsebojno povezovanje nižje. Na primer, po podatkih v tabeli 5 znaša stopnja medsebojne povezanosti za Portugalsko manj kot 10 %, toda kot kaže slika 3, ni bistvene razlike v ceni s sosednjo Španijo. Dodatni primeri razmerja med zbliževanjem cen in tem ciljem medsebojne povezanosti so navedeni v okviru 5.

Okvir 5

Zbliževanje cen električne energije in cilj desetodstotne elektroenergetske medsebojne povezanosti

Sedanje zmogljivosti za medsebojno povezovanje Estonije in Latvije znašajo približno 60 % zmogljivosti proizvodnje v Estoniji in približno 33 % v Latviji. Zato je stopnja medsebojne povezanosti precej nad desetodstotnim ciljem, vendar so razlike v cenah še vedno bistvene.

Poljska ima zadostne zmogljivosti za medsebojno povezovanje s sosednjimi državami. Če se ne upoštevajo medsebojne povezave z državami, ki niso članice EU (Belorusija in Ukrajina), so zmogljivosti za medsebojno povezovanje 15 % razpoložljivih proizvodnih zmogljivosti. Vendar pa obstoječi čezmejni daljnovodi s skupno zmogljivostjo 5 GW večinoma niso na voljo za trgovino, ker je poljski sistemski operater prenosnih omrežij določil omejitve zaradi obvladovanja nenačrtovanih pritokov energije iz Nemčije.

Ti nenačrtovani pritoki so posledica velikih zmogljivosti proizvodnje električne energije, pridobljene z vetrno energijo, v severni Nemčiji in omejenih prenosnih zmogljivosti znotraj Nemčije. Ker prenos električne energije ni mogoč znotraj Nemčije, lahko pride do njenega pretoka v omrežja sosednjih držav, kjer ustvari tako imenovane „zančne pretoke”. Zaradi teh potencialnih tokov poljski sistemski operater prenosnih omrežij pusti odprt zelo majhen delež zmogljivosti medsebojne povezave z Nemčijo za trgovino z električnim tokom.

Edina povsem delujoča medsebojna povezava, ki vpliva na cene električne energije na Poljskem, je povezava SwePol s Švedsko (600 MW), ki predstavlja približno 1,6 % vseh razpoložljivih nacionalnih zmogljivosti proizvodnje električne energije na Poljskem (glej okvir 7).

64

Toda nekatere države članice, čeprav zavezane izvajanju reform, povezanih z notranjim energetskim trgom, še vedno ne dovoljujejo, da bi bile cene energije določene z dinamiko ponudbe in povpraševanja. V eni od držav članic, zajetih v revizijo, se je uporabljala regulacija veleprodajnih cen energije, v štirih državah članicah v revizijskem vzorcu pa so se uporabljale različne oblike regulacije maloprodajnih cen.

Polno izvajanje ciljnega modela za plin bi morda imelo le omejen učinek na povprečne veleprodajne cene plina

65

Ciljni model za plin predvideva potrebo po trgovanju na vozliščih (glej odstavek 12). Določanje cen na temelju vozlišč zaenkrat uporablja samo sedem držav članic⁴¹. V drugih državah članicah trgovanje s plinom poteka po modelih trgovanja med podjetji (B2B) z izključnimi pogodbami za uporabo zmogljivosti plinovodov, v katerih se proizvajalci plina zavežejo, da bodo dobavljali določene količine plina po fiksni ceni. Ta fiksna cena je nato podlaga za veleprodajno ceno v državi.

66

Mogoče je najti primere, ko znotraj države članice vzporedno delujeta mehanizem za trgovanje na vozliščih in mehanizem za trgovanje med podjetji (B2B). V Italiji na primer obstaja plinsko vozlišče in njegovi dobavitelji plina so se zavezali v okviru štirih ločenih pogodb o trgovanju med podjetji (B2B). Po drugi strani imata Estonija in Latvija samo po en vir plina s pogodbami o trgovanju med podjetji (B2B), ki določajo ceno⁴².

67

Vozlišča so odvisna od tega, da obstaja več kot en vir oskrbe s plinom, ki se dobavlja prek povezovalnih plinovodov ali iz drugih virov, kot je na primer omrežje utekočinjenega zemeljskega plina. Razvoj konkurenčnega trgovanja na vozliščih po vsej EU bi zahtevalo bistvene naložbe v infrastrukturo, da bi se olajšala dobava plina iz alternativnih virov. Če bi se pričakovalo, da bodo ti bistveni naložbeni stroški sčasoma povrnjeni s povišanji omrežnih tarif, bi bili ekonomski argumenti za prizadevanja za razvoj trgovanja na vozliščih po vsej EU morda omejenega obsega, zlasti glede na to, da so povprečne cene pri trgovanju na vozliščih samo 10 % nižje od povprečnih cen pri trgovanju med podjetji (B2B)⁴³.

68

Poleg tega konkurenčno trgovanje na vozliščih zahteva zadostno oskrbo iz različnih virov plina. Toda čeprav bi lahko to, da je dobaviteljev plina iz istega nacionalnega vira več, privedlo do konkurenčnejših marž, pa ne bi nujno zagotovilo koristi zanesljive oskrbe z energijo, saj bi lahko motnja dobave iz tega edinega nacionalnega vira vplivala na vse poti dobave iz njega.

69

O vsem tem je treba razmisliti tudi ob upoštevanju velike negotovosti o tem, kakšno bo prihodnje povpraševanje po plinu v EU. Kot je prikazano na sliki 4, se je med letoma 2010 in 2013 skupno povpraševanje po plinu v EU zmanjšalo za 14 % in celo napovedi Komisije kažejo, da se verjetno ne bo povečalo. Zato so potencialni vlagatelji nezaupljivi do naložbenih obveznosti v prihodnosti.

70

Komisija nima lastnih delujočih zmogljivosti za pripravo projekcij povpraševanja po plinu v EU. Namesto tega uporablja napovedi, ki jih zagotovi zunanji izvajalec (glej odstavek 83). Slika 4 kaže tudi, da je Komisija v obdobju vztrajno precenjevala povpraševanje po plinu in morajo napovedi, ki jih uporablja, ponovno pridobiti verodostojnost.

Slika 4

Poraba plina v EU-27 v obdobju 2000–2013, prikazana ob napovedih Komisije za obdobje do leta 2030

Opomba: Vse napovedi so za porabo v EU-27 v petletnih intervalih (2005, 2010, 2015 itd.). Zadnji razpoložljivi podatki Eurostata o dejanski porabi plina so za leto 2013.

Vir: Evropsko računsko sodišče na podlagi napovedi Eurostata in Evropske komisije o energiji, objavljenih dvakrat letno v obdobju od leta 2003 do leta 2013.

71

Obstajajo alternativni načini za uvedbo konkurence na trge s plinom, ki sicer ne bi pomenili v celoti delujočega konkurenčnega določanja cen pri trgovanju na vozliščih, vendar pa bi prinesli večjo zanesljivost oskrbe z energijo. To bi lahko dosegli z zagotovitvijo alternativnega vira, ki bi vplival na ceno drugega ponudnika plina. Terminal za utekočinjeni zemeljski plin v Litvi je primer, kako bi bilo mogoče doseči tak cenovni učinek, hkrati pa zagotoviti razpoložljivost alternativne oskrbe v primeru motnje, ki bi vplivala na plinovode v baltski regiji (glej okvir 6).

Okvir 6

Independence: terminal za utekočinjeni zemeljski plin v kraju Klaipėda v Litvi

Plavajoči terminal za utekočinjeni zemeljski plin Independence je bil nameščen v pristanišču Klaipėda novembra 2014. Ta plavajoči terminal za utekočinjeni zemeljski plin je v norveški lasti in ga je Litva zakupila za obdobje 10 let s kasnejšo pravico do nakupa. Terminal zmore dobavljati 3,8 milijarde m³ plina na leto ter je znatno povečal zanesljivost oskrbe s plinom v Litvi in konkurenco med dobavitelji plina v celotni regiji.

Po navedbah litovskega nacionalnega regulativnega organa je po končanju glavnih del za terminal za utekočinjeni zemeljski plin leta 2014 drugi ponudnik plina zagotovil znižanje uvozne cene plina za 21 %, na približno 28,6 EUR na MW/h, čeprav terminal takrat še ni bil v celoti operativen.

© Hoëgh LNG

Fotografija 1 – Prihod plavajočega terminala za utekočinjeni zemeljski plin Independence v pristanišče Klaipėda

Energetska infrastruktura v Evropi na splošno še ni zasnovana za popolnoma povezane trge in zato za zdaj ne zagotavlja uspešne zanesljive oskrbe z energijo

72

Ustrezna infrastruktura je za delovanje notranjega energetskega trga enako potrebna kot tržne strukture in uspešna regulacija. V tem delu poročila je:

(a)ovrednoteno, ali je energetska infrastruktura v EU zdaj zasnovana za razvoj notranjega energetskega trga;

(b)ocenjeno, ali se infrastrukturo razvija na podlagi obširne ocene potreb, ter

(c)preučeno, kakšno sodelovanje je potrebno za realizacijo infrastrukturnih projektov.

Infrastruktura znotraj držav članic in med njimi še ni primerna za notranji energetski trg

Energetska infrastruktura znotraj države članice lahko vpliva na energetske trge v drugih državah članicah

73

Značilnosti energetske infrastrukture v državah članicah lahko v praksi privedejo do omejitev pretoka električne energije in plina med sosednjimi in drugimi državami članicami. Pri reviziji smo našli naslednji obliki takšnega stanja:

(a)nezadostne absorpcijske zmogljivosti. Ta težava lahko nastane, če infrastruktura v državi članici nima zadostnih zmogljivosti za uvoz in izvoz med sosednjimi nacionalnimi trgi. To se zgodi, če so nacionalna prenosna omrežja preobremenjena ali če je pogostost obremenitve električnih omrežij premajhna ali plinski sistemi nimajo dovolj prostih zmogljivosti in/ali pritiska (glej primere v okviru 7);

Okvir 7

Primeri nezadostne absorpcijske zmogljivosti nacionalne infrastrukture za prenos

Povezovalni daljnovod SwePol med Poljsko in Švedsko z obstoječo zmogljivostjo 600 MW, ki je bil naročen leta 2000, se ne uporablja v polni zmogljivosti, čeprav so med veleprodajnimi cenami elektrike na trgih obeh držav velike razlike. Po navedbah poljskega sistemskega operaterja prenosnih omrežij infrastruktura za prenos električne energije na severnem Poljskem nima zadostnih zmogljivosti za sprejem te količine električne energije na Poljskem in distribucijo te energije v nacionalnem omrežju. Zmogljivost, ki je bila leta 2014 ponujena trgu, se je gibala med 273 MW in 424 MW, kar je znatno manj od največje zmogljivosti povezovalnega daljnovoda.

Estonija ima povezovalne plinovode do tretjih držav in Latvije, pritisk v sistemu pa zagotavljajo črpalne postaje v Latviji. Med Estonijo in Finsko je načrtovan nov podvodni plinovod. Za pretok plina po njem bi bilo treba povečati pritisk v estonskem sistemu, in sicer z gradnjo črpalne postaje v Estoniji ali z nadgradnjo črpalne postaje v Latviji.

(b)nezadostne zmogljivosti za tranzit energije. Nekatere države članice so ali bodo po pričakovanjih postale koridor za tranzit energije. Ležijo med državami članicami, ki so bogate z energijo in bi lahko izvažale plin ali električno energijo po konkurenčnih cenah, in državami članicami, ki bi jim ta pretok koristil. Tranzit energije čez državo članico zahteva zmogljivosti, ki niso v celoti izkoriščene z domačim povpraševanjem. Nekatere tranzitne države nimajo takšnih zmogljivosti, kar lahko privede do prezasedenosti (glej primere v okviru 8). Nasprotni problem lahko nastane, če so plinovodi z dolgoročnimi pogodbami rezervirani za tranzit in niso na voljo za domačo rabo (glej odstavek 111).

Okvir 8

Izzivi pri tranzitu energije

Švedska je tranzitna država za pretok električne energije z Norveške na Finsko, Dansko, v Nemčijo in na Poljsko. Vlagala je v medsebojne povezave, ki omogočajo ta pretok, vendar pa notranja prezasedenost na Švedskem ni dovoljevala stabilnega obsega izvoza na Dansko. Zato je leta 2011 na zahtevo, ki jo je Danska naslovila na Evropsko komisijo, Švedska preuredila svoj trg električne energije v štiri trgovinske cone. To je pripomoglo k ugotovitvi prezasedenih področij, nato pa so bila na tej podlagi omrežja okrepljena.

Francija bi morala ravnati kot tranzitna država za pretok plina med Iberskim polotokom in ostalo Evropo. Vendar pa to zdaj ni mogoče zaradi prevladujočih tržnih razmer, prezasedenosti omrežja v južni Franciji in problemov, povezanih s pretokom plina med severom in jugom Francije.

Tudi v sektorju električne energije je poleg omejene razpoložljivosti fizičnih povezav med Španijo in Francijo še ena pomembna ovira za vključevanje Španije in Portugalske na notranji energetski trg to, da je treba okrepiti notranji elektroenergetski omrežji v Španiji in Franciji, saj sicer ne bo mogoč prenos električne energije med Iberskim polotokom in srednjo Evropo.

V čezmejni infrastrukturi med državami članicami ostajajo vrzeli

74

S povečevanjem povpraševanja po trgovini z energijo med državami članicami se pokažejo težave z zmogljivostjo čezmejnih povezovalnih daljnovodov. Ni enotne obširne analize stanja čezmejnih infrastrukturnih vrzeli v EU (glej odstavek 82). Čeprav take strateške ocene potreb ni, so bili na ravni EU določeni cilji za medsebojno povezovanje na področju električne energije in plina.

75

Cilj desetodstotne elektroenergetske medsebojne povezanosti⁴⁴ je leta 2002 določil Evropski svet⁴⁵. Toda nekatere države članice imajo še vedno malo medsebojnih povezav za električno energijo s sosedami ali pa takih povezav sploh nimajo. Junija 2015 je bilo 12 držav članic pod ciljem desetodstotne medsebojne povezanosti (glej tabelo 5). Kot je poudarjeno v odstavku 62, doseganje cilja desetodstotne medsebojne povezanosti ne pomeni nujno, da je doseženo zbliževanje cen na trgih z električno energijo sosednjih držav članic.

Tabela 5

Razmerja medsebojnih povezav za električno energijo držav članic EU leta 2014

Razmerje medsebojnih povezav za električno energijo nad 10 % |  | Razmerje medsebojnih povezav za električno energijo pod 10 %
Država članica | v % |  | Država članica | v %
Luksemburg | 245 |  | Irska | 9
Hrvaška | 69 |  | Italija | 7
Slovenija | 65 |  | Portugalska | 7
Slovaška | 61 |  | Romunija | 7
Danska | 44 |  | Združeno kraljestvo | 6
Finska | 30 |  | Estonija | 4
Madžarska | 29 |  | Latvija | 4
Avstrija | 29 |  | Litva | 4
Švedska | 26 |  | Španija | 3
Nizozemska | 17 |  | Poljska | 2
Belgija | 17 |  | Ciper | 0
Češka | 17 |  | Malta | 0
Bolgarija | 11 |  |  |
Grčija | 11 |  |  |
Nemčija | 10 |  |  |
Francija | 10 |  |  |

Opomba: Tri baltske države štejejo kot regija, čeprav posamezno izpolnjujejo desetodstotni cilj.

Vir: Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o doseganju cilja desetodstotne elektroenergetske medsebojne povezanosti.

76

Nekatere države članice, kot je Ciper, so pri električni energiji energetski otoki in razvijanje povezav je pri njih izredno zapleteno. Nekatere države članice imajo nizko razmerje povezanosti, saj omejujejo razvoj ali uporabo povezovalnih daljnovodov (glej okvir 5).

77

Pravilo N–1 za plin⁴⁶, ki je bilo uvedeno leta 2010 z uredbo o zanesljivosti oskrbe s plinom, skuša zagotoviti, da so na vsakem trgu tudi alternativni ponudniki plina. Pravilo bi bilo treba izpolnjevati pred decembrom 2014. Ali država članica izpolnjuje pravilo, se je izračunalo tako, da se je primerjalo pomembnost največje vstopne točke za plin s pomembnostjo skupnega števila drugih vstopnih točk v tej državi članici. Pravilo N–1 je mogoče izpolnjevati na regionalni ravni, če zadevne države članice vzpostavijo skupno ocenjevanje tveganja in skupne načrte preventivnih ukrepov in načrte za izredne razmere. Komisija je na podlagi podatkov, ki so ji jih zagotovile države članice, navedla, da decembra 2014 pravila N–1 ni izpolnjevalo šest od 26 držav članic z vstopnimi točkami za plin v EU⁴⁷.

78

Zaradi doseganja pravila N–1 je bila na nekaterih obstoječih plinovodih nameščena zmogljivost povratnega toka. Od šestih držav članic, ki jih je zajela revizija, so štiri⁴⁸ opremile enega ali več povezovalnih plinovodov z zmogljivostjo povratnega toka, tako da je omogočen pretok plina v obe smeri. Vendar pa te zmogljivosti skorajda niso vplivale na delovanje trgov s plinom, ker so namenjene predvsem za uporabo v času motenj v oskrbi.

79

Podobno kot desetodstotni cilj za električno energijo je pravilo N–1 le omejeno uporabno za analiziranje potreb v zvezi s plinsko infrastrukturo. Če namreč alternativna vstopna točka zagotavlja plin iz istega nacionalnega vira kot največja vstopna točka, to ne povečuje nujno konkurence in le malo vpliva na zanesljivo oskrbo z energijo. Finska in Latvija imata na primer po več kot eno vstopno točko, vendar sta dejansko odvisni od enega samega ponudnika plina, saj ves plin na teh točkah prihaja iz istega nacionalnega vira.

80

Gradnja plinske infrastrukture pogosto zahteva znatne naložbe, zato ekonomski argumenti za gradnjo povezovalnih plinovodov z več dobavitelji niso vedno močni (glej tudi odstavka 67 in 69). Glede na to nekatere države članice razmišljajo o primerjalnih prednostih alternativnih pristopov k razvoju trgov plina, kot je namestitev terminalov za utekočinjeni zemeljski plin. Projekte terminalov za utekočinjeni zemeljski plin načrtujejo ali jih zaključujejo med drugimi Litva (glej okvir 6), Poljska, Estonija, Finska, Švedska in Hrvaška.

81

Vseeno pa nekatere države članice še naprej razmišljajo o ambicioznem razvoju svojih sistemov za plin, vključno z gradnjo nove plinske infrastrukture zaradi vzpostavitve plinskih vozlišč. Bolgarija in Poljska se na primer kljub upadanju domače porabe plina⁴⁹ pripravljata na vzpostavitev plinskih vozlišč.

Ni skupne ocene potreb na ravni EU, ki bi zagotovila osnovo za prednostno razvrščanje naložb v energetsko infrastrukturo v EU

Ni vzpostavljeno obširno ocenjevanje potreb po infrastrukturi na ravni EU

82

Potrebna je obširna ocena potreb po infrastrukturi na ravni EU, da se z njo pridobijo informacije za odločanje o razvoju notranjega energetskega trga in zanesljivosti oskrbe z energijo ter drugih političnih zavezah EU, pri katerih energetski sektor igra pomembno vlogo, predvsem v zvezi s podnebnimi ukrepi. Poleg tega je taka ocena glede na znatne potrebe po naložbah v energetsko infrastrukturo v vsej EU tudi bistveno orodje za pridobivanje informacij za sprejemanje argumentiranih odločitev o usmerjanju omejenih sredstev EU in drugih razpoložljivih sredstev. Komisija ni razvila takšnega obširnega načrta, ki bi lahko združil politične prispevke na ravni EU v dolgoročen načrt za razvoj infrastrukture za prenos.

83

Nepogrešljiv prispevek k pridobivanju informacij za tako obširno oceno bi bil izpopolnjen model razvoja trga, ki bi lahko opisoval napovedi infrastrukturnih potreb v okviru različnih scenarijev politik in tržnih scenarijev, vključno z močnim razponom scenarijev povpraševanja (glej odstavek 70). Zdaj Komisija nima internega orodja za modeliranje, prav tako pa tudi nima dostopa do takega orodja v ACER. Do zdaj je Komisija za modeliranje energetskega trga uporabljala zunanjega izvajalca, ACER pa se opira na modeliranje ENTSO-E in ENTSO-G.

84

Če ni na voljo takšne ocene potreb kot osnove za usmerjanje sredstev EU, lahko to privede do financiranja projektov po EU, ki niso potrebni za zadostitev pričakovanemu povpraševanju po energiji ali ki imajo omejen potencial za zagotavljanje koristi zanesljive oskrbe z energijo. Zmogljivost terminala za utekočinjeni zemeljski plin v Klaipėdi (glej okvir 6) na primer sicer zadošča za pokritje upadajočega povpraševanja po plinu v treh baltskih državah⁵⁰, vendar je v načrt BEMIP⁵¹ vključen dodaten regionalni terminal za utekočinjeni zemeljski plin blizu vzhodne obale Baltskega morja (glej okvir 9), ki je tudi na seznamu projektov skupnega interesa (glej okvir 12).

Orodja za načrtovanje, ki se uporabljajo za pridobivanje informacij za načrtovanje naložb, so omejena

85

Ker ni obširne ocene, se je Komisija opirala na številne bolj specifične instrumente za načrtovanje infrastrukture, med drugim na:

οseznam projektov skupnega interesa (glej analizo v odstavku 103),

οdesetletne načrte za razvoj omrežja.

86

Čeprav so v desetletnih načrtih za razvoj omrežja zagotovljeni pregledi naložb, ki jih načrtujejo nacionalni sistemski operaterji prenosnih omrežij za električno energijo in plin, pa niso predstavljene celovite slike naložb v smislu politike na ravni EU in potreb na področju razvoja trga, ker:

οne temeljijo na celoviti oceni na ravni EU ob upoštevanju številnih ciljev politike EU,

οniso ustrezno upoštevane prihodnje infrastrukturne naložbe, ki jih načrtujejo zasebni subjekti, in proizvodnja energije v prihodnosti,

οnacionalni regulatorji ne igrajo pomembne vloge pri vrednotenju predlogov v zvezi z desetletnimi načrti za razvoj omrežja,

οnačrti niso vedno skladni z nacionalnimi načrti za naložbe v energetsko infrastrukturo. ACER je ugotovil, da 51 nacionalnih projektov v okviru desetletnih načrtov za razvoj omrežja ENTSO-E leta 2012 ni bilo vključenih v nacionalne načrte za razvoj⁵².

87

Komisija priznava, da obvestila držav članic Komisiji o obstoječih in načrtovanih prenosnih zmogljivostih za električno energijo pogosto niso v skladu z desetletnimi načrti za razvoj omrežja. Zato pogosto ne more sprejeti dokončnih zaključkov in ustrezno oceniti prihodnjih vrzeli med energetsko infrastrukturo in njenim potencialom za zadostitev povpraševanju⁵³. ACER, ki spremlja izvajanje desetletnih načrtov za razvoj omrežja, je izrazila tudi pomisleke o številnih praktičnih zadevah, povezanih s temi načrti⁵⁴.

Razvoj čezmejne infrastrukture zahteva sodelovanje med sosednjimi državami članicami

88

Delujoče regionalno sodelovanje in medsebojno razumevanje razvojnih potreb sta predpogoja, ki sta potreba za uresničitev vsakega čezmejnega infrastrukturnega projekta. Toda v praksi se lahko pobude za čezmejne projekte soočajo s številnimi izzivi, vključno s pomanjkanjem zaznane potrebe po projektih na eni ali obeh straneh, težavami pri pridobivanju vseh gradbenih dovoljenj ter pravičnim financiranjem projektov energetske infrastrukture in dodelitvijo pogosto visokih stroškov med stranema. Vseeno pa obstaja nekaj primerov uspešnega sodelovanja v EU, pri katerih so bili postavljeni temelji za razvoj skupne infrastrukture in razvoj trga.

Pojavlja se regionalno sodelovanje v energetskem sektorju

89

Na področju energetike je regionalno sodelovanje med dvema ali več državami članicami rezultat političnih ali tehničnih pobud.

90

Med političnimi pobudami je omembe vreden sedanji primer načrt medsebojnega povezovanja na baltskem energetskem trgu (BEMIP), (glej okvir 9). Še ena regionalna pobuda, ki nastaja, je energetski forum, ki zajema jugovzhod Evrope in Srednjo Evropo. Poleg tega obstajajo skupne politične zaveze o razvoju infrastrukture, kot je Madridska deklaracija⁵⁵, regionalne pobude za sodelovanje, kot je Coreso⁵⁶, ter skupine za zanesljivost oskrbe z energijo, kot je baltska in finska usklajevalna skupina za plin. Te združbe, ki pogosto nastajajo ob sodelovanju Komisije, so pogosto formalizirane s sporazumi na visoki politični ravni med državami članicami. Včasih zajemajo tudi specifične sporazume o projektih, kot je na primer nedavno odprta povezava za električno energijo med Španijo in Francijo (glej okvir 10 in odstavek 93).

91

Večina pobud za tehnično sodelovanje je bila sprožena v okviru Sveta evropskih energetskih regulatorjev⁵⁷ in ACER, na primer skupine, ki se ukvarjajo z razvojem kodeksov omrežja (glej tudi Prilogo III). Te združbe lahko tudi privedejo do nastanka novih oblik regionalnega sodelovanja, kot so regionalne pobude za usklajevanje glede zanesljivosti⁵⁸.

Okvir 9

Kaj je načrt medsebojnega povezovanja na baltskem energetskem trgu (BEMIP)?

Načrt medsebojnega povezovanja na baltskem energetskem trgu (BEMIP) so potrdili voditelji držav Litve, Poljske, Latvije, Danske, Estonije, Švedske, Finske in Nemčije ter predsednik Evropske komisije 17. junija 2009.

Cilj načrta BEMIP je vključevanje Estonije, Latvije in Litve na evropske trge z energijo, da te države ne bi več imele statusa energetskih otokov in bi lahko liberalizirale svoje trge z energijo, da bi jih pripravile na pridružitev skupni borzi z električno energijo. Načrt zajema tudi številne infrastrukturne projekte, od vetrnih elektrarn na danskem Severnem morju do razvoja omrežja za plin v Estoniji. Povezovalni daljnovod za električno energijo EstLink2 med Estonijo in Finsko, ki je bil zajet v BEMIP, je bil zgrajen s finančno podporo EU in je že vplival na trg z električno energijo v Estoniji (glej okvir 13).

BEMIP se še vedno izvaja. Na primer, maloprodajne cene plina in električne energije so v Litvi še vedno regulirane in izvedeni niso bili nekateri infrastrukturni projekti, kot je regionalni baltski terminal za utekočinjeni zemeljski plin, ki bo predvidoma zgrajen na Finskem ali v Estoniji.

92

Komisija spodbuja infrastrukturno sodelovanje med državami članicami in si prizadeva za širjenje po njenem mnenju dobrih praks v okviru BEMIP v druge regije, kot sta srednja in jugovzhodna Evropa, ter na Iberski polotok. V primeru Iberskega polotoka je bilo pred kratkim razglašeno in na najvišji politični ravni dogovorjeno sodelovanje v energetskem sektorju med Francijo, Portugalsko in Španijo.

93

V obdobju 2007–2013 je Komisija tudi določila štiri koordinatorje, ki naj bi pomagali pri sporazumih med državami članicami o gradnji posebnih elementov čezmejne infrastrukture⁵⁹. Delo koordinatorja za okrepitev medsebojnih povezav na energetskem področju med Francijo in Španijo je zajemalo interakcijo z nacionalnimi in lokalnimi politiki in deležniki ter ugotavljanje potrebe po tehničnih rešitvah. To je prispevalo k opredelitvi projekta povezovalnega daljnovoda za električno energijo, ki je bil nato zgrajen s podporo sredstev EU⁶⁰ (glej okvir 10).

Čezmejno dodeljevanje stroškov je zapleteno

94

Čezmejni energetski projekti vključujejo gradnjo infrastrukture v vsaj dveh državah članicah. Dodeljevanje stroškov gradnje teh projektov je zapleten proces. Zadevne države članice si prizadevajo zagotoviti, da so njihovi nastali stroški sorazmerni s koristmi, pričakovanimi v prihodnosti. Zlasti zapleteni so projekti, pri katerih sodelujeta več kot dve državi članici in/ali ni očitno, kako in za koga bodo nastale koristi v prihodnosti.

Okvir 10

Projekt za medsebojno povezovanje na področju električne energije med Francijo in Španijo

Projekt za medsebojno povezovanje na področju električne energije med Francijo in Španijo je zajemal gradnjo 2000 MW povezave visokonapetostnega neposrednega toka med državama. Povezovalni daljnovod je dolg 64,5 km, od tega 33,5 km v Franciji in 31 km v Španiji, ter prečka Pireneje skozi 8,5 km dolg predor.

Potreba po tej medsebojni povezavi je bila ugotovljena leta 1978, tehnične študije pa so bile izdelane med letoma 1998 in 2006. Odločitev o projektni zasnovi, pri kateri je pomagal evropski koordinator v letih 2007 in 2008, je bila sprejeta junija 2008, ko sta francoska in španska vlada podpisali sporazum. Stroške projekta sta si enakovredno delili Francija in Španija, EU pa je dala prispevek. Gradnja se je začela septembra 2011, tehnična izvedba pa je bila zaključena decembra 2014. Povezovalni daljnovod naj bi začel delovati junija 2015, vendar 30. junija 2015 še ni deloval.

Skupni strošek projekta je znašal 721 milijonov EUR, od katerih je bilo 225 milijonov EUR zagotovljenih iz EEPO. To, da je povezovalni daljnovod potoval pod zemljo skozi Pireneje, je stroške povečalo na desetkrat več od ocenjenega stroška nadzemnega kabla. To se je zdelo potrebno predvsem zaradi posebnih okoljskih vidikov in je bilo opredeljeno kot izredna rešitev za izreden sklop težav na terenu. Povezava je podvojila špansko razmerje elektroenergetske medsebojne povezanosti s 3 % na 6 %, francosko stopnjo medsebojne povezanosti pa je povečala z 10 % na 11 %.

© RTE, Philippe Grollier.

Fotografija 2 - Del kabla povezovalnega daljnovoda za visokonapetostni neposredni tok pri nameščanju v predoru pod Pireneji

95

Čezmejno dodeljevanje stroškov je pomembno zaradi dodeljevanja sredstev EU v okviru instrumenta za povezovanje Evrope. Uredba TEN-E zahteva, da odločitve o čezmejnem dodeljevanju stroškov sprejmejo nacionalni regulativni organi zadevnih držav članic. Če želijo nosilci projektov iz držav članic prositi za financiranje iz tega instrumenta, vendar se nacionalni regulativni organi ne morejo dogovoriti v šestih mesecih, lahko ti organi zadevo predajo ACER, da pridobijo sklep za rešitev zadeve (glej primer v okviru 11). Ta proces ima naslednje slabosti:

(a)prizadevanja za dogovor med nacionalnimi regulativnimi organi in nato pridobivanje sklepa ACER so dolgotrajna, saj trajajo do leto dni;

(b)nekatere strani so kritične do uporabljene metodologije.

Pridobivanje dovoljenj je lahko problematično in privede do zamud

96

Čezmejni projekti se pogosto srečujejo z lokalnim nasprotovanjem, saj se jih lahko dojema, kot da povzročajo motnje lokalnih dejavnosti, hkrati pa ima lokalna skupnost od njih malo ali nič koristi. V takem okviru je pridobitev lokalnih gradbenih dovoljenj pogosto dolg in zapleten proces. Sistemski operaterji prenosnih omrežij in regulatorji so jo med revizijo omenili kot pomemben razlog za zamude pri izvajanju infrastrukturnih projektov. Komisija poroča, da zaradi posledičnih zamud približno 50 % tržno izvedljivih projektov električne energije ne bo realiziranih do leta 2020⁶¹.

Okvir 11

Dodeljevanje stroškov za projekt čezmejnega povezovalnega daljnovoda LitPol

Projekt LitPol zajema gradnjo povezovalnega daljnovoda za električno energijo med Poljsko in Litvo, da bi se zmanjšala izolacija treh baltskih držav od energetskega trga Evropske unije. Za dela na projektu, ki se izvajajo na ozemlju Litve, je litovski nacionalni regulativni organ izjavil, da bi morala Švedska prispevati 47 milijonov EUR, ker naj bi zaradi projekta imela koristi. Švedski nacionalni regulativni organ in sistemski operater prenosnega omrežja se ne strinjata z zahtevo litovskega nacionalnega regulativnega organa po prispevku. Svoje razloge sta predstavila ACER, ko je bila ta pozvana, da odloči v zadevi. ACER se je strinjala s Švedsko in odločila, da ima v okviru financiranja iz IPE koristi samo Litva in da Švedski ni treba prispevati k projektu. Ta sklep je nato omogočil litovskemu sistemskemu operaterju prenosnega omrežja, da zaprosi za financiranje v okviru IPE (glej tabelo 6). Do konca procesa sprejemanja sklepa je minilo skoraj leto dni.

97

Z uredbo TEN-E iz leta 2013 se je skušalo odpraviti te težave:

(a)z uvedbo splošne omejitve trajanja postopkov izdaje dovoljenj na 3,5 leta;

(b)s tem, da se je od držav članic zahtevalo, da racionalizirajo svoje postopke za okoljska dovoljenja;

(c)s tem, da se je od držav članic zahtevalo, da do novembra 2013 konsolidirajo pooblastila za izdajo dovoljenj ali usklajevanje tako, da je zanje odgovoren samo en organ („vse na enem mestu”). Junija 2015 so imele sistem „vse na enem mestu” vzpostavljen že vse države članice in vse razen ene so objavile priročnike za izdajo dovoljenj⁶². Toda sistem „vse na enem mestu” je nedavna pobuda, zato je še prezgodaj za oceno, ali se je izkazal za uspešnega.

98

Evropski koordinator, ki je sodeloval pri povezovalnem daljnovodu med Francijo in Španijo (glej okvir 10) je ugotovil, da je nasprotovanje lokalnih skupnosti infrastrukturnim projektom najbolje obravnavati z neposredno lokalno komunikacijo, pri kateri se opozori na koristi dodatnih povezav, zlasti na koristi za porabnike. Na splošno bi lahko povečanje znanja porabnikov o tem, kako delujejo energetski trgi, privedlo tudi do pametne potrošnje in večjega sprejemanja takih projektov povezave.

Finančna podpora iz proračuna EU na področju energetske infrastrukture je le v omejenem obsegu prispevala k notranjemu energetskemu trgu in zanesljivi oskrbi z energijo

99

EU je v obdobju 2007–2013 za naložbe v energetsko infrastrukturo iz več instrumentov dodelila 3,7 milijarde EUR, za obdobje 2014–2020 pa je predvidenih še 7,35 milijarde EUR⁶³. Čeprav je znesek financiranja znaten, pokriva samo približno 5 % potreb po infrastrukturnih naložbah, kot so bile ocenjene v desetletnih načrtih za razvoj omrežja za električno energijo in plin. Zato je treba razpoložljiva sredstva EU strateško uporabiti za najpomembnejše projekte na podlagi strateške ocene potreb (glej odstavek 83).

Evropska unija ima več instrumentov financiranja za podporo projektom energetske infrastrukture, vendar notranji energetski trg ni glavni cilj nobenega od njih

Nezadostna prednostna razvrstitev projektov je zmanjšala uspešnost financiranja EU za energetsko infrastrukturo

100

Ker so sredstva EU za financiranje energetske infrastrukture EU omejena, je pomembno, da obstaja način za prednostno razvrščanje projektov. Čeprav ni nobene ocene potreb na ravni EU, je Komisija uporabila več seznamov s specifičnimi projekti tako, da je skušala prednostno razvrstiti naložbe iz proračuna EU in ugotoviti, kateri projekti so upravičeni do financiranja:

οseznam projektov skupnega interesa na podlagi uredb TEN-E,

οseznam ključnih projektov skupnega interesa, predstavljen v strategiji za energetsko varnost iz leta 2014,

οseznam projektov, ki se upravičeni do pomoči iz Evropskega energetskega programa za oživitev (EEPO),

οseznam projektov, ki so upravičeni do podpore iz Evropskega sklada za strateške naložbe.

101

Seznam projektov skupnega interesa na podlagi uredbe TEN-E je bil razvit v dveh fazah:

(a)prvotni seznam projektov skupnega interesa je bil oblikovan leta 2006. Zajemal je 550 projektov evropskega interesa v vseh takratnih državah članicah, ne pa tudi jasnih navodil o tem, kateri projekti bi morali imeti prednost pri financiranju EU (glej okvir 12);

Okvir 12

Kako lahko projekt energetske infrastrukture dobi status projekta skupnega interesa?

Pojem projektov skupnega interesa obstaja od začetka programa vseevropskih omrežij. Za te projekte bi bilo treba uporabljati hitrejše in učinkovitejše postopke izdaje dovoljenj ter izboljšano regulativno obravnavanje.

V okviru sedanje uredbe TEN-E so projekti skupnega interesa opredeljeni v okviru prednostnih koridorjev. Proces izbire projektov, ki se vključijo na seznam projektov skupnega interesa, temelji na desetletnih načrtih za razvoj omrežja, ki so jih oblikovali ENTSO-G in ENTSO-E. Za vključitev na seznam mora projekt prinašati znatne koristi vsaj dvema državama članicama, prispevati k povezovanju trga in dodatni konkurenci, krepiti zanesljivost oskrbe in zmanjševati emisije CO₂.

(b)uredba TEN-E iz leta 2013⁶⁴ je določila okvir za prednostno razvrščanje naložb v energetsko infrastrukturo z opredelitvijo dvanajstih prednostnih koridorjev⁶⁵. Uredba je tudi zagotovila navodila za opredelitev in izvajanje projektov skupnega interesa. Seznam projektov skupnega interesa v okviru te uredbe je zajemal 248 projektov, od tega 132 za infrastrukturo za električno energijo in 107 za infrastrukturo za plin⁶⁶. Seznam projektov skupnega interesa iz te uredbe vsebuje manj projektov kot seznam projektov skupnega interesa iz leta 2006, toda Komisija v skladu s členom 4(4) uredbe TEN-E nima pravice prednostno razvrščati projektov v okviru vsakega posameznega prednostnega koridorja;

(c)seznam projektov skupnega interesa se posodablja vsaki dve leti in naslednja posodobitev bo novembra 2015.

102

Leta 2014 je bil v Evropski strategiji za energetsko varnost⁶⁷ pripravljen nadaljnji seznam s 33 projekti, ki je te projekte imenoval „kritični projekti skupnega interesa”. To je vključevalo približno 27 projektov na področju plina in samo šest na področju električne energije, ocenjeni stroški pa so znašali približno 17 milijard EUR. Komisija je menila, da so ti projekti bistvenega pomena za izboljšanje zanesljivosti oskrbe z energijo ter za boljše kratko-in srednjeročno povezovanje energetskih trgov.

103

Vsi ti seznami so bili pripravljeni brez jasne povezane analitične ocene tega, katere projekte bi bilo treba prednostno razvrstiti, da se EU omogoči doseganje njenih ciljev na področju energetske politike (glej odstavek 82). Uporaba takšnih seznamov kot podlage za sprejemanje odločitev o financiranju EU zajema številna tveganja. Če namerava Komisija te sezname še naprej uporabljati kot sredstvo za opredeljevanje prednostnih naložb, bi morala takšna tveganja upoštevati:

(a)seznam lahko vključuje toliko projektov, da to spodkopava pojem seznama prednostnih projektov, saj se seznam torej ne osredotoča na majhno število projektov, ki obravnavajo najnujnejše potrebe EU. Prvotno je seznam vseboval 550 projektov skupnega interesa, po racionalizaciji leta 2006 pa jih je še vedno vseboval 248;

(b)ker so seznami oblikovani na podlagi predlogov držav članic, namesto da bi vključevali projekte, ki očitno obravnavajo potrebe na ravni EU, so lahko v praksi samo združitev projektov, za katere nosilci projektov iz držav članic želijo financiranje iz domačih razlogov, ter

(c)nekateri projekti na teh seznamih lahko že potekajo ali so že končani ob financiranju iz drugih nacionalnih ali zasebnih virov⁶⁸.

EEPO, IPE in skladi ESI niso zasnovani predvsem za krepitev notranjega energetskega trga

104

Prvotni cilj energetskega programa EEPO je bil financiranje zrelih projektov energetske infrastrukture, ki bi lahko dosegli gospodarsko rast v kratkem časovnem obdobju. Razvoj notranjega energetskega trga in zagotavljanje koristi zanesljivosti oskrbe z energijo torej nista bila glavna cilja programa. Vsem državam članicam je bilo dodeljenega nekaj financiranja za projekte energetske infrastrukture. Program v veliki meri ni dosegel svojega prvotnega cilja doseganja gospodarske rasti v kratkem časovnem obdobju, saj:

(a)nekateri projekti, za katere so bila dodeljena sredstva, niso bili dovolj zreli. Projekti v vrednosti 422 milijonov EUR oziroma 18,6 % skupnega zneska nepovratnih sredstev iz EEPO, so bili prekinjeni. Primeri takih projektov so plinovod Nabucco, povezovalni plinovod ITGI-Poseidon, plinovod GALSI in romunski povratni tok plina;

(b)so pri izvajanju projektov nastale znatne zamude, zato je bilo do 28. februarja 2015 izvršenih le 1,1 milijarde EUR plačil v okviru EEPO. To predstavlja 48 % prvotno dodeljenih zneskov.

105

Cilj instrumenta za povezovanje Evrope na področju energetike je zagotoviti podporo za izvajanje projektov skupnega interesa. Do financiranja iz tega instrumenta so upravičeni samo projekti skupnega interesa, ki niso tržno izvedljivi v okviru obstoječega regulativnega okvira, ter za katere se uporablja čezmejno dodeljevanje stroškov. Instrument zagotavlja nepovratna sredstva in druge finančne instrumente za gradnje in potrebne tehnične študije preko razpisov za zbiranje predlogov.

106

Nekateri vidiki zasnove IPE omejujejo njegov potencial za podporo razvoju notranjega energetskega trga:

(a)Komisija lahko financira samo projekte, ki so predloženi v razpisih za zbiranje predlogov. To pomeni, da ima Komisija na voljo samo omejene možnosti za usmerjanje financiranja v posebne projekte skupnega interesa;

(b)zrelost je pomembno merilo za dodelitev nepovratnih sredstev, zato je za zrelejše ukrepe bolj verjetno, da bodo financirani. Takšni projekti nimajo nujno največjega učinka na razvoj notranjega energetskega trga;

(c)ker stanje izvajanja notranjega energetskega trga v državah članicah ni eno od meril za izbiro projektov, ima Komisija na voljo samo omejene možnosti za to, da bi instrument IPE uporabljala za spodbujanje reform, povezanih z notranjim energetskim trgom.

107

Med letoma 2007 in 2013 je bilo iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladi ESI) dodeljenih približno 1,3 milijarde EUR za financiranje infrastrukture za električno energijo in plin. Med letoma 2014 in 2020 bi se moral ta znesek povečati na približno dve milijardi EUR. Med letoma 2007 in 2013 je financiranje prejelo enajst držav članic. Največja prejemnica je bila Poljska, ki je dobila 63 % vseh dodeljenih sredstev iz sklada ESI za energetsko infrastrukturo.

108

Večina teh dodeljenih sredstev je bila porabljena za povezave na regionalni ravni ali posodabljanje obstoječe energetske infrastrukture v državi članici. Nekatere so bile porabljene tudi za gradnjo čezmejnih povezav, terminalov za utekočinjeni zemeljski plin in podzemnih skladišč za plin. Med letoma 2014 in 2020 je šest držav članic (Bolgarija, Češka, Grčija, Litva, Poljska in Romunija) nameravalo uporabiti dodeljena sredstva iz skladov ESI za naložbe v energetsko infrastrukturo.

109

Izbor projektov v okviru skladov ESI je v pristojnosti držav članic. Komisija odobri le velike projekte⁶⁹. Pri pogajanjih o sporazumih o partnerstvu z državami članicami in operativnih programih za obdobje financiranja 2014–2020 je imela Komisija priložnost, da bi skušala vključiti kazalnike smotrnosti poslovanja, povezane z razvojem notranjega energetskega trga, vendar tega ni storila. Naložbe v energetsko infrastrukturo niso prednostna naloga skladov ESI. Predstavljajo približno 0,5 % vseh dodeljenih sredstev iz ESRR, Kohezijskega sklada in ESS v obdobjih 2007–2013 in 2014–2020.

Številne energetske infrastrukture, ki jih sofinancira EU, še niso imele učinka na notranji energetski trg

110

Kot del revizije je bilo pregledanih 15 energetskih infrastrukturnih projektov, ki jih je sofinancirala EU, deset za plin in pet za električno energijo (glej tabelo 6). Analizirali smo mogoči vpliv projektov na delovanje notranjega energetskega trga.

111

Do julija 2015 je od teh projektov:

(a)en projekt imel velik vpliv na notranji energetski trg: povezovalni daljnovod za električno energijo EstLink 2 med Finsko in Estonijo, ki je bil končan in v celoti deluje (glej okvir 13);

(b)bil končan še en bistven projekt, ki je od pred nedavnim na razpolago za uporabo, in sicer povezovalni daljnovod za električno energijo med Francijo in Španijo (glej tudi okvir 10).

Okvir 13

Projekt EstLink 2 je spremenil trg z električno energijo v regiji

EstLink 2 je iz EEPO prejel 100 milijonov EUR. Cilj projekta je bil izgradnja drugega povezovalnega daljnovoda za električno energijo med Finsko in Estonijo s prenosno zmogljivostjo 650 MW. Ta projekt se je izkazal za uspešnega v smislu, da je prestal tehnične in druge izzive za dokončanje gradnje in začel delovati. Ima pozitiven učinek na trg z električno energijo, zlasti v Estoniji, kjer so cene električne energije postale manj nestanovitne in so se uskladile s cenami na Finskem.

© Elering

Tabela 6

Seznam projektov, pregledanih v okviru revizije

Projekt
Stanje projekta
(junija 2015)
Države članice
Stroški projekta
(v milijonih EUR)
Sofinanciranje EU
(v milijonih EUR)
Instrument financiranja EU

Plin
Povezovalni daljnovod med Bolgarijo in Grčijo
pričakovan leta 2018
Bolgarija, Grčija
220
45
EEPO

Povezovalni daljnovod med Bolgarijo in Romunijo
pričakovan leta 2015
Bolgarija, Romunija
24
9
EEPO

Plinovod Nabucco
prekinjen
Avstrija, Bolgarija, Madžarska, Nemčija, Romunija
7 900
(načrtovano)
200
(dodeljeno)
EEPO

Povezovalni daljnovod med Latvijo in Litvo
končan leta 2013
Litva, Latvija
33
13
EEPO

Plinovod med krajema Jurbarkas in Klaipėda
končan leta 2013
Litva
46
21
skladi ESI

Krepitev zmogljivosti med krajema Klaipėda in Kiemenai
poteka
Litva
64
28
IPE

Terminal za utekočinjeni zemeljski plin
v kraju Świnoujście
pričakovan leta 2015
Poljska
657
55
EEPO

199
skladi ESI

Plinovod med krajema Gustorzyn in Odolanów
končan leta 2014
Poljska
102
49
skladi ESI

Povezovalni daljnovod GIPL
poteka
Poljska, Litva
558
306
IPE

Povezovalni daljnovod med Francijo in Španijo
končan leta 2012
Francija, Španija
617
45
EEPO

Vmesni seštevek
2 321
970

Električna energija
Povezovalni daljnovod med Francijo in Španijo
začel delovati junija 2015
Francija, Španija
721
225
EEPO

Okrepitev povezave med Portugalsko in Španijo
končan leta 2011
Portugalska, Španija
136
46
EEPO

Povezovalni daljnovod EstLink 2
začel delovati leta 2014
Estonija, Finska
320
100
EEPO

Povezovalni daljnovod Nordbalt
pričakovano leta 2015
Švedska, Litva
366
175
EEPO

Povezovalni daljnovod LitPol
pričakovano leta 2015
Poljska
528
207
skladi ESI

2
TEN-E

Litva
132
2
TEN-E

58
IPE (vloga)

Vmesni seštevek
1 543
815

Skupaj
3 864
1 785

112

Drugi projekti še niso v enakem obsegu vplivali na notranji energetski trg, saj:

(a)eden od desetih projektov na področju plina odpira nove tržne perspektive, in sicer projekt GIPL med Poljsko in Litvo, ki bo omogočil trgovanje s plinom med državama, ki trenutno nimata povezave. Ostalih devet projektov je bilo osredotočenih predvsem na povečanje obstoječih zmogljivosti ali neposredno obravnavanje zanesljivosti oskrbe z energijo;

(b)je bilo pet od 15 projektov končanih. Čim prej so projekti končani in se začnejo uporabljati, tem večji vpliv imajo na notranji trg. Toda pri projektih, ki ob sprejetju sklepov o financiranju niso bili popolnoma zreli, lahko do končanja mine več časa, kot je bilo načrtovano. Upoštevati pa je treba tudi, da so veliki infrastrukturni projekti tehnično zapleteni in načrtovana gradnja pogosto traja dlje, kot je bilo pričakovano, deloma zaradi nepredvidenih okoliščin (glej primer v okviru 14);

Okvir 14

Projekt NordBalt

Projekt NordBalt vključuje gradnjo povezovalnega daljnovoda za električno energijo med Švedsko in Litvo. Potencialno lahko bistveno vpliva na delovanje trga z električno energijo v državah članicah, ki sodelujejo v okviru načrta BEMIP, ker lahko poveča trgovanje na skupni nordijski in baltski energetski borzi. Vendar se je polaganje kabla prek Baltskega morja izkazalo za zapleteno, zato se za projekt načrtuje, da bo končan šele junija 2015, šest let in pol po njegovi vključitvi na seznam projektov, ki se financirajo iz instrumenta EEPO.

© Litgrid.

Fotografija 3 –Postaja NordBalt v kraju Klaipėda, Litva

(c)je potencial povezovalnih daljnovodov za lažji pretok energije med sosednimi trgi odvisen od zmogljivosti sistemov za prenos energije znotraj držav članic (glej odstavek 73). Ta težava je bila ugotovljena pri dveh od projektov, pregledanih med revizijo (glej okvir 15);

(d)bo učinkovitost dveh izmed projektov povezovalnih plinovodov verjetno omejena, ker projekta zajemata izgradnjo novih prenosnih zmogljivosti poleg obstoječih zmogljivosti (glej primere v okviru 16).

Okvir 15

Primera povezovalnih daljnovodov, ki ju ne podpira domače omrežje

Projekt LitPol zajema gradnjo povezovalnega daljnovoda za električno energijo med Poljsko in Litvo, da bi se zmanjšala izolacija treh baltskih držav od energetskega trga Evropske unije. Vendar pa je potencial za njegovo uporabo za uvoz električne energije s Poljske v Litvo omejen zaradi pomanjkanja proizvodnih zmogljivosti na Poljskem blizu meje z Litvo in zaradi premajhne povezanosti z drugimi poljskimi regijami z večjimi proizvodnimi zmogljivostmi za električno energijo. Dvosmerni pretok energije bo izvedljiv le ob krepitvi poljskega omrežja, ki pa pred letom 2020 ni predvidena.

Povezovalni plinovod med Bolgarijo in Romunijo bo omogočil pretok zemeljskega plina iz Romunije v Bolgarijo v višini 1,3 milijona kubičnih metrov na dan. Vendar bi v sedanjih razmerah prenizek pritisk v romunskem plinskem sistemu preprečil čezmejni pretok v Bolgarijo v takem obsegu. Pri morebitnem pretoku plina na Madžarsko in z nje so sedanje omejitve enake. Potrebne so dodatne naložbe v romunsko prenosno omrežje za plin, da se notranji prenosni sistem poveže s tranzitnim prenosnim plinovodom, ki prečka Romunijo. Romunija bi morala tudi razveljaviti nacionalni zakon, ki prepoveduje tak izvoz plina.

Okvir 16

Ob obstoječih plinovodih se gradijo novi

V okviru projektov povezovalnih plinovodov med Romunijo, Bolgarijo in Grčijo se ob obstoječih plinovodih gradijo novi. Razlog za to je, da je zmogljivosti obstoječega tranzitnega plinskega omrežja, ki skozi Romunijo in Bolgarijo poteka v Grčijo, rezerviral dobavitelj iz tretje države na podlagi dolgoročne pogodbe.

24Za električno energijo člen 49(1) Direktive 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL L 211, 14.8.2009, str. 55). Za plin člen 54(1) Direktive 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES (UL L 211, 14.8.2009, str. 94).

25Uredba (ES) št. 714/2009 o pogojih za dostop do omrežja za čezmejne izmenjave električne energije in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1228/2003. Uredba (ES) št. 715/2009 o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1775/2005. Uredba (ES) št. 713/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o ustanovitvi Agencije za sodelovanje energetskih regulatorjev.

26Sklepi, ki jih je Evropski svet sprejel 4. februarja 2011.

27Sklepi Sveta, Svet za promet, telekomunikacije in energijo, Bruselj, 9. decembra 2014.

28Ocena Komisije temelji na uradnih dokumentih, ki jih predložijo države članice, poročilih izvajalca, znanju uradnikov, ki se ukvarjajo z zadevno državo, ter spremljanju trga preko sredstev javnega obveščanja in posebnih zaprosil za tretje strani.

29Po podatkih, ki jih je leta 2014 v nacionalnem poročilu objavil urad Poljske za energetsko regulacijo, ima sedanji ponudnik plina na poljskem veleprodajnem trgu s plinom približno 95-odstotni delež.

30Do 1. junija 2015 je Komisija izdala 109 mnenj. Na certifikacijo še čaka sedem sistemskih operaterjev prenosnih omrežij za plin in trije za električno energijo: sistemski operaterji prenosnih omrežij za plin za Estonijo, Latvijo, Finsko, Italijo, Madžarsko, Belgijo (ponovna certifikacija) in Združeno kraljestvo (ponovna certifikacija); sistemski operaterji prenosnih omrežij za električno energijo za Madžarsko, Baltic Cable med Švedsko in Nemčijo ter za Italijo (ponovna certifikacija).

31COM(2015) 80 final z dne 25. februarja 2015 z naslovom Okvirna strategija za trdno energetsko unijo s podnebno politiko, usmerjeno v prihodnost.

32Smernice o državni pomoči za varstvo okolja in energijo za obdobje 2014–2020 (2014/C 200/01).

33Merila, ki jih je treba izpolnjevati pri regulaciji cen, da bo ta v skladu z zakonodajo EU, je pred kratkim potrdilo Sodišče Evropske unije v sodbi, izrečeni 10. septembra 2015 v zadevi, ki je bila sprožena proti Poljski v zvezi z ugotavljanjem kršitev glede reguliranih cen plina za odjemalce, ki niso gospodinjstva (C-36/14).

34Sporočilo Komisije o cenah in stroških energije v Evropi SWD(2014) 19 final in SWD(2014) 20 final.

35Za več informacij o ELBAS glej: http://www.nordpoolspot.com/TAS/Intraday-market-Elbas/.

36Češka, Španija, Francija, Madžarska, Poljska, Portugalska in Romunija.

37Uredba (EU) št. 1227/2011, ki so jo sredi decembra 2014 dopolnili izvedbeni akti za REMIT.

38Podoben razpon med najvišjo in najnižjo veleprodajno ceno električne energije je obstajal tudi leta 2013 in v prvem četrtletju leta 2015.

39Izjeme so Grčija, Irska in Poljska.

40Cilj desetodstotne medsebojne povezanosti je bil razvit na Evropskem svetu v Barceloni leta 2002. Zanj bi morale vse države članice do leta 2020 razviti zmogljivosti za medsebojno povezovanje, ki bi pokrivale vsaj 10 % njihovih obstoječih zmogljivosti proizvodnje električne energije. To pomeni, da bi morala vsaka država članica namestiti električne kable, ki omogočajo, da se vsaj 10 % električne energije, proizvedene v njenih elektrarnah, prenese čez mejo v sosednje države.

41Čezmejno trgovanje s plinom med vozlišči je zdaj mogoče med Belgijo, Nemčijo, Francijo, Italijo, Nizozemsko, Avstrijo in Združenim kraljestvom.

42Nekatere države izvajajo določene hibridne sisteme. Poljska je na primer regulirala veleprodajne in maloprodajne cene plina, toda del uvoza in nekatere neuporabljene zmogljivosti se nato prodajo na borzi. V zadnjem četrtletju leta 2014 je cena plina na borzi znašala 26,2 EUR na MW/h, regulirana cena pa 36 EUR na MW/h. Leta 2013 so na borzi potekali samo trije odstotki skupne trgovine s plinom.

43Na podlagi podatkov, ki jih je zagotovila ACER, je povprečna cena na vozliščih leta 2014 v sedmih državah članicah, kjer so obstajala vozlišča, znašala 24,8 EUR na MW/h, povprečna uvozna cena pri pogodbah o trgovanju med podjetji (B2B) pa je leta 2014 znašala 27,0 EUR (glej Prilogo II). Cenovni razpon med najvišjo in najnižjo pogodbo o trgovanju med podjetji (B2B) se je gibal med 22.1 EUR in 32,0 EUR na MW/h, za vozlišča pa med 23.4 EUR in 27,8 EUR na MW/h. Pri izračunu povprečne cene pri trgovanju med podjetji (B2B) je upoštevan 21-odstotni retroaktivni popust, ki ga je dobila Litva, kot je opisano v okviru 6.

44Razmerje medsebojne povezanosti se izračuna s primerjavo obstoječih zmogljivosti proizvodnje električne energije s skupnimi zmogljivostmi za medsebojno povezovanje za električno energijo, ki jih ima država članica. O tem, ali naj se proizvodnja električne energije računa glede na obstoječe zmogljivosti ali dejansko uporabljene zmogljivosti, se mnenja razlikujejo.

45Sklepi predsedstva: zasedanje Evropskega sveta v Barceloni 15. in 16. marca 2002, SN 100/1/02 REV 1.

46Merilo N–1 je bilo uvedeno oktobra 2010 z Uredbo (EU) št. 994/2010 o zanesljivosti oskrbe s plinom. To pravilo, ki temelji na primeru iz sektorja električne energije, obvezuje države članice, ki so odvisne od enega samega plinovoda za uvažanje, podzemnega skladišča ali druge vrste osnovne infrastrukture, da zagotovijo, da je mogoče zadostiti povpraševanju na izjemno hladne dneve, celo če glavna uvozna infrastruktura odpove.

47SWD(2014) 325 final z dne 16. oktobra 2014, delovni dokument služb Komisije. Poročilo o izvajanju uredbe (EU) št. 994/2010 in njegovem prispevku k solidarnosti in pripravljenosti za motnje v oskrbi s plinom v EU. Teh šest držav članic je bilo: Švedska, Litva, Bolgarija, Grčija, Slovenija in Luksemburg. Trem izmed njih (Luksemburgu, Sloveniji in Švedski) je bila odobrena izjema v skladu s členom 6(10) uredbe.

48Z izjemo Estonije in Švedske.

49Po navedbah bolgarskega statističnega urada se je poraba plina zmanjšala s 3 218 milijard kubičnih metrov (bcm) leta 2011 na 2840 bcm leta 2014.

50V skladu s statističnimi podatki Eurostata se je skupno povpraševanje po zemeljskem plinu Estonije, Latvije in Litve zmanjšalo s 5,6 bcm na leto v letu 2010 na 4,6 bcm v letu 2014.

51Sporazum, ki sta ga novembra 2014 sklenila predsednika vlade Finske in Estonije, predvideva gradnjo večjega regionalnega terminala za utekočinjen zemeljski plin za Finsko in manjšega za lokalno uporabo v Estoniji. Za primer, da finski projekt ne bi napredoval v skladu s časovnim načrtom, si Estonija pridržuje možnost gradnje regionalnega terminala.

52Mnenje ACER št. 8/2014.

53Delovni dokument služb Komisije Naložbeni projekti v energetsko infrastrukturo, ki spremlja dokument Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij Napredek pri dokončanju notranjega trga z energijo (SWD(2014) 313 final z dne 13.10.2014, str. 4).

54V svojem mnenju št. 16/2014 je ACER izrazila pomisleke o desetletnih načrtih za razvoj omrežja, zlasti glede omejene razpoložljivosti podatkov, predstavitve prenosnih zmogljivosti omrežja, uporabe analize stroškov in koristi za vse naložbe v prenos in premajhne jasnosti nekaterih opisov naložb.

55Skupna deklaracija, ki so jo 4. marca 2015 podpisali predsednik Evropske komisije Jean-Claude Juncker, predsednik Francije François Hollande, predsednik španske vlade Mariano Rajoy in predsednik portugalske vlade Pedro Passos Coelho zaradi dogovora o krepitvi povezav med Iberskim polotokom in preostalim trgom z energijo v EU.

56Coreso (usklajevanje operaterjev sistemov za električno energijo) je prvi regionalni center za tehnično usklajevanje, ki združuje več sistemskih operaterjev prenosnih omrežij iz Francije, Belgije, Nemčije, Italije in Združenega kraljestva.

57Svet evropskih energetskih regulatorjev je nevladna organizacija s sedežem v Bruslju, ki skuša predstavljati interese nacionalnih regulativnih organov v procesu razvijanja notranjega energetskega trga.

58Udeležba organizacij držav članic v regionalnih pobudah za sodelovanje je zelo raznolika. Švedski nacionalni regulativni organ je na primer sodeloval v vseh delovnih skupinah ACER in pri vseh pobudah za zgodnje sprejetje. Poleg tega švedski sistemski operater prenosnega omrežja za električno energijo sodeluje pri številnih pobudah za regionalno sodelovanje in v skupinah za zgodnje izvajanje kodeksov omrežja. Nasprotno se bolgarska sistemska operaterja prenosnih omrežij v času revizije nista udeleževala nobenega regionalnega sodelovanja ali skupin za zgodnje izvajanje.

59Drugi projekti, za katere so bili imenovani koordinatorji, so bili povezava med Poljsko in Litvo, Nabucco ter povezave vetrne energije na morju za Dansko, Nemčijo in Poljsko.

60Rapport du Coordonnateur Europeen, Mario Monti, Projet d’Interet Europeen EI 3, „Interconnexion électrique France - Espagne”, Bruselj, september 2008.

61COM(2010) 677 o 2020.

62Po informacijah, ki so jih države članice zagotovile Evropski komisiji.

63Ta številka ne vključuje morebitne prihodnje podpore za energetsko infrastrukturo iz Evropskega sklada za strateške naložbe, ki predvideva 16 milijard EUR jamstev iz proračuna EU.

64Uredba (EU) št. 347/2013.

65Energy infrastructure: Priorities for 2020 and beyond, 2011, str. 14. Električna energija: omrežje v severnih morjih, povezave med severom in jugom v zahodni Evropi, povezave med severom in jugom v srednjevzhodni in jugovzhodni Evropi, načrt medsebojnega povezovanja na baltskem energetskem trgu, uvedba pametnih omrežij, dolgoročne elektroenergetske avtoceste. Plin: plinske povezave med severom in jugom v zahodni Evropi, plinske povezave med severom in jugom v srednjevzhodni in jugovzhodni Evropi, južni plinski koridor, načrt medsebojnega povezovanja na baltskem energetskem trgu.

66Preostalih devet projektov je zajemalo sedem naftnih projektov in dva projekta pametnih omrežij.

67COM(2014) 330 final, str. 10.

68Oktobra 2014 je bil končan 400 kV daljnovod med krajema Bescanó in Santa Llogaia v Španiji, kar je bil korak proti novi električni povezavi med Francijo in Španijo. Ta projekt je še vedno uvrščen na seznam projektov skupnega interesa in seznam Evropskega sklada za strateške naložbe.

69Pri naložbah v energetsko infrastrukturo v okviru tematskega cilja spodbujanje trajnostnega prometa in odprava ozkih grl v ključnih omrežnih infrastrukturah projekti s skupnimi upravičenimi stroški nad 75 milijonov EUR, pri drugih naložbah v energetsko infrastrukturo v okviru skladov ESI, ki večinoma ne spadajo v obseg tega poročila, je prag 50 milijonov EUR.

Zaključki in priporočila

113

Cilj dokončne vzpostavitve notranjega energetskega trga do leta 2014, ki ga je zastavila EU, ni bil dosežen. Energetska infrastruktura v Evropi na splošno še ni zasnovana za popolnoma povezane trge in zato za zdaj ne zagotavlja uspešne zanesljive oskrbe z energijo. Finančna podpora iz proračuna EU na področju energetske infrastrukture je le v omejenem obsegu prispevala k notranjemu energetskemu trgu in zanesljivi oskrbi z energijo (glej odstavek 27).

Cilj dokončne vzpostavitve notranjega energetskega trga do leta 2014 ni bil dosežen

114

Od leta 2007 je notranji energetski trg v središču razvoja energetske politike EU. Tretji energetski sveženj je zahteval prenos direktiv za plin in električno energijo do 3. marca 2011. Toda ta cilj leta 2011 ni bil dosežen. Leta 2011 je Svet obnovil svojo zavezo notranjemu energetskemu trgu, ko je navedel, da mora biti dokončno vzpostavljen do leta 2014. Vendar tudi ta cilj zaradi številnih težav ni bil dosežen (glej odstavek 29).

115

Opraviti bo treba še veliko dela, preden bo za tretji energetski sveženj mogoče trditi, da se v celoti izvaja. Komisija po izteku roka leta 2014 še vedno spremlja izvajanje njegovih določb v državah članicah (glej odstavke 30 do 33).

Priporočilo 1
Dokončanje preverjanj skladnosti

Ker notranji energetski trg še ni dokončno vzpostavljen, naj Komisija konča svoje ocene ter do konca leta 2016 začne vse potrebne postopke za ugotavljanje kršitev proti državam članicam.

116

Nacionalni regulativni organi v EU se še naprej soočajo z izzivi, povezanimi z njihovo neodvisnostjo in svobodno uporabo strokovne presoje. Nekaterim niso na voljo viri, sorazmerni z nalogami, ki jih morajo opravljati, vključno s sodelovanjem pri dejavnostih na ravni EU, kot so tiste, ki jih vodi Agencija za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER). ACER nima pristojnosti, da bi nacionalne regulativne organe v vseh državah članicah pripravila do tega, da bi ji zagotavljali relevantne podatke o energetskem trgu (glej odstavka 35 in 36).

Priporočilo 2
Nacionalni regulativni organi in ACER

(a)Države članice naj zagotovijo, da so nacionalni regulativni organi neodvisni in da obseg njihove vloge ni omejen. Nacionalnim regulativnim organom mora biti za njihove dejavnosti na voljo dovolj virov, ki jim morajo tudi omogočati, da polno sodelujejo v dejavnostih sodelovanja na ravni EU;

(b)Komisija naj zagotovi, da ima ACER potrebna pooblastila, da od ključnih institucij v državah članicah pridobi informacije, ki jih potrebuje za izvedbo njej dodeljenih nalog.

117

Pomembne razlike pri tem, kako države članice organizirajo svoje energetske trge, ovirajo nadaljnji razvoj notranjega energetskega trga. Dejansko obstaja 28 različnih nacionalnih pravnih okvirov za energetske trge, ki v praksi tvorijo mozaik lokalnih, nacionalnih in regionalnih trgov, ne pa notranjega energetskega trga. Cilj ločevanja in drugih ukrepov je bil vzpostaviti regulativne pogoje za notranji energetski trg, toda pri tem pogosto ni nastal liberaliziran in konkurenčni trg. Nadaljnji razvoj notranjega energetskega trga EU z iskanjem praktičnih načinov za skupno delovanje teh trgov ostaja velik izziv. Tako je zato, ker se v EU uporabljajo številni različni mehanizmi za trgovanje, na energetske trge pa vplivajo različna posredovanja (glej odstavke 39 in 43 do 46).

Priporočilo 3
Preglednost trgovanja

Komisija naj spodbuja širok razvoj preglednih mehanizmov za trgovanje s plinom in električno energijo. To bi moralo zajemati spodbujanje in podpiranje vzpostavljanja borz v državah članicah, kjer borz zdaj ni ali kjer prevladujejo mehanizmi trgovanja med podjetji (B2B).

118

Kodeksi omrežja so tehnični predpisi, s katerimi se skuša zagotoviti podlago za tehnično medobratovalnost sistemov za prenos električne energije in plina v EU. V kodeksih so določeni skupni tehnični standardi, ki naj bi zagotovili prost čezmejni pretok energije. Čeprav je bil pred nedavnim dosežen napredek pri odobritvi kodeksov omrežja za plin, ni bil še noben od kodeksov omrežja za električno energijo dokončno odobren s postopkom v odboru. Nekatere kodekse omrežja so države članice pred dokončno odobritvijo sprejele v okviru zgodnjega izvajanja regionalnih pobud (glej odstavke 47 do 51).

Priporočilo 4
Odobritev in izvajanje kodeksov omrežja

Komisija naj pospeši postopek v odboru, da se zagotovi odobritev kodeksov omrežja za električno energijo do konca leta 2015. Poleg tega naj spodbuja ACER in ENTSO, naj podpirata države članice pri zgodnjem izvajanju kodeksov omrežja v okviru pobud za regionalno sodelovanje.

119

Čeprav je bil dosežen napredek, se cenovni učinki notranjega energetskega trga še niso v celoti udejanili in še vedno obstajajo bistvene razlike v ceni energije med državami članicami.

120

V EU ni prišlo do zbliževanja veleprodajnih cen električne energije med državami članicami. Znatne razlike so očitne celo med nekaterimi sosednjimi državami članicami. EU je zaradi spodbujanja čezmejne trgovine z električno energijo določila cilj, da bi morale čezmejne medsebojne povezave za električno energijo države članice znašati vsaj 10 % njenih obstoječih zmogljivosti proizvodnje. Vendar pa je ta cilj premalo relevanten, saj se osredotoča na razvoj infrastrukture, namesto da bi temeljil na dinamiki povpraševanja zaradi doseganja zbliževanja cen (glej odstavke 59 do 64).

121

Četudi bi se izvajal sedanji ciljni model za plin, ki temelji na trgovanju na vozliščih, bi to morda imelo le omejen učinek na povprečne veleprodajne cene plina. Gradnja večjih plinovodov v EU zaradi lajšanja razvoja konkurenčnega trgovanja na vozliščih po vsej EU bi zahtevala bistvene naložbe, vendar v nekaterih primerih za to morda ni ekonomskih argumentov. Obstajajo alternativni načini za uvedbo konkurence na trge s plinom, na primer namestitev terminalov za utekočinjeni zemeljski plin na strateških mestih, da bi služili enemu ali več nacionalnim trgom (glej odstavke 65 do 71).

Priporočilo 5
Modeli razvoja trga in infrastrukture za električno energijo in plin

Komisija naj:

(a)razmisli o določitvi ciljev medsebojnih povezav za električno energijo na podlagi tržnih potreb namesto na podlagi fiksnih nacionalnih zmogljivosti proizvodnje;

(b)ponovno oceni potencialne stroške in koristi ciljnega modela za plin ter glede na negotovost povpraševanja razmisli o tem, ali obstaja alternativa obsežni gradnji plinovodov, kot je na primer namestitev terminalov za utekočinjeni zemeljski plin na strateških mestih, da bi služili enemu ali več nacionalnim trgom z uporabo rešitev, ki so združljive z notranjim energetskim trgom. To bi moralo temeljiti na obširni oceni potreb na ravni EU (glej priporočilo 7).

Energetska infrastruktura v Evropi še ni primerna za popolnoma povezane trge in zato za zdaj ne zagotavlja uspešne zanesljive oskrbe z energijo

122

Energetska infrastruktura znotraj držav članic in med njimi še ni primerna za notranji energetski trg. V praksi lahko nezadostne infrastrukturne zmogljivosti v državi članici ovirajo morebitni uvoz in izvoz ter obseg, v katerem lahko država članica prevzame vlogo tranzitne države. Še vedno tudi obstajajo vrzeli v čezmejni infrastrukturi za prenos plina in električne energije med državami članicami (glej odstavke 73 do 81).

Priporočilo 6
Čim boljša uporaba obstoječe infrastrukture

Komisija naj:

(a)ugotovi, katera čezmejna energetska infrastruktura se ne uporablja v polnem potencialu za podporo notranjemu energetskemu trgu, ker so zanjo sklenjene dolgoročne dvostranske pogodbe, ki ne dovoljujejo dostopa tretjih strani, ali ker niso izkoriščene njene tehnične zmogljivosti, na primer povratni tok;

(b)sodeluje z deležniki v državah članicah pri izboljševanju tega, v kakšnem obsegu se ta infrastruktura dejansko stalno uporablja v korist notranjega energetskega trga;

(c)razišče, kakšne bi bile koristi uvedbe regionalnih sistemskih operaterjev prenosnih omrežij zaradi spodbujanja in učinkovitega upravljanja čezmejnega pretoka energije ob čim večji izkoriščenosti obstoječe infrastrukture.

123

Potrebna je obširna ocena potreb po infrastrukturi na ravni EU, da se z njo pridobijo informacije za odločanje o razvoju notranjega energetskega trga in zanesljivosti oskrbe z energijo (glej odstavek 82). Poleg tega je taka obširna analiza glede na znatne potrebe po naložbah v energijo v vsej EU tudi bistveno orodje za usmerjanje sredstev EU in drugih sredstev v sektorju (glej odstavke 82, 84 in 99). Sedanja orodja za načrtovanje, ki jih uporablja Komisija, zlasti seznami projektov skupnega interesa in desetletni načrti za razvoj omrežja, vsebujejo pomembne omejitve (glej odstavke 85 do 87). Komisija tudi nima visoko razvitega modela razvoja trga za podporo nujni analizi potreb (glej odstavek 83).

Priporočilo 7
Priprava obširne ocene infrastrukturnih potreb na ravni EU

Komisija naj:

(a)pripravi obširno oceno potreb na področju energetske infrastrukture na ravni EU kot podlago za razvoj notranjega energetskega trga, ki bi morala imeti vlogo referenčnega dokumenta za druge dokumente, kot so desetletni načrti za razvoj omrežja;

(b)v podporo oceni potreb na Komisiji ali v ACER vzpostavi zmogljivosti za modeliranje energetskih trgov, vključno s širokim razponom projekcij povpraševanja;

(c)sodeluje z ENTSO-E in ENTSO-G, da bo ocena potreb služila kot prispevek k načrtovanju infrastrukture v EU, ki je povezana z notranjim energetskim trgom, vključno z desetletnimi načrti za razvoj omrežja.

124

Razvoj čezmejne energetske infrastrukture zahteva sodelovanje med sosednjimi državami članicami. Glede na te razmere lahko financiranje projektov, dodeljevanje stroškov in pridobivanje gradbenih dovoljenj pomenijo izziv. V EU je bilo nekaj dobrih izkušenj z regionalnim sodelovanjem v energetskem sektorju, ki se pojavlja v obliki političnih in tehničnih pobud. Nekatere usklajevalne dejavnosti Komisije so imele pozitivne rezultate (glej odstavke 88 do 93).

Finančna podpora Evropske unije na področju energetske infrastrukture je le v omejenem obsegu prispevala k razvoju notranjega energetskega trga in zanesljivi oskrbi z energijo

125

Nezadostna prednostna razvrstitev projektov je zmanjšala uspešnost financiranja EU za energetsko infrastrukturo. Komisija je uporabila več seznamov s specifičnimi projekti kot način za prednostno razvrstitev naložb iz proračuna EU in ugotavljanje, kateri projekti so upravičeni do financiranja. Vendar pa teh seznamov ni opredelila na podlagi obširne ocene potreb po razvoju infrastrukture na ravni EU. To zajema tveganja, ki spodkopavajo koristnost takih seznamov kot orodij za prednostno razvrščanje naložb in usmerjanje sredstev EU (glej odstavke 100 do 103).

Priporočilo 8
Izpopolnitev uporabe seznamov projektov splošnega interesa

Komisija naj izpopolni svoje postopke načrtovanja ter zlasti prednostno razvrščanje in financiranje projektov skupnega interesa glede na obširno oceno potreb na področju energetske infrastrukture na ravni EU (glej priporočilo 7).

126

Glavni instrumenti financiranja EU za financiranje projektov energetske infrastrukture, in sicer EEPO, IPE in skladi ESI, niso zasnovani predvsem za krepitev notranjega energetskega trga, kar je očitno iz vidikov njihovega izvajanja. Financiranje iz IPE ni povezano z reformami energetskega trga in pogoji za razvoj energetskega trga niso zajeti v sporazume o partnerstvu v okviru skladov ESI za obdobje 2014–2020 (glej odstavke 104 do 109).

Priporočilo 9
Pravilno in neprekinjeno delovanje notranjega energetskega trga kot pogoj za financiranje projektov energetske infrastrukture EU

Komisija naj sprejme zakonodajne predloge o tem, kako naj se odloča o izbiri projektov energetske infrastrukture za financiranje tako, da bo upoštevala pravilno in neprekinjeno delovanje energetskega trga v državah članicah.

127

Obstajajo primeri projektov energetske infrastrukture, ki jih je financirala EU, ki so pozitivno vplivali na notranji energetski trg in zanesljivost oskrbe, toda mnogi drugi projekti so imeli za zdaj le omejen učinek. Tako je zato, ker je nekaterim manjkalo osredotočenosti na potrebe na področju razvoja notranjega trga, ker jih je bilo le malo končanih in delujočih, ker so pri nekaterih uporabo ovirale težave z zmogljivostjo v sosednjih državah članicah in ker je bila učinkovitost nekaterih omejena zato, ker skušajo razviti dodatno infrastrukturo poleg obstoječe (glej odstavke 110 do 112).

To poročilo je sprejel senat II, ki ga vodi Henri GRETHEN, član Evropskega Računskega sodišča, v Luxembourgu na zasedanju 21. oktobra 2015.

Za Računsko sodišče

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
Predsednik

Priloge

Priloga I

(a) Povprečne maloprodajne cene električne energije z davki za gospodinjstva: 1. četrtletje leta 2015 v centih na 1 KWh

Opomba: Dostopnost maloprodajnih cen je ločeno vprašanje, ki ga je treba obravnavati v okviru ravni neto razpoložljivega dohodka v posamezni državi članici. Kot je navedeno v odstavku 23, ta revizija ni zajela energetske revščine.

Vir: Evropska komisija.

(b) Povprečne cene električne energije brez DDV in nepovratnih davkov za industrijske porabnike: 1. četrtletje leta 2015 v centih na 1 KWh

Vir: Evropska komisija.

Priloga II

Ocenjene dobavne cene plina, ki jih plačajo dobavitelji v državah članicah EU – povprečje leta 2014 (v EUR na MWh)

Vir: Evropsko računsko sodišče na podlagi informacij, ki jih je zagotovila ACER. Ciper in Malta zdaj nimata trgov s plinov, zato nista vključena.

Priloga III

Sodelovanje držav članic v delovnih skupinah ACER od januarja 2013 do maja 2015

| Odbor regulatorjev | Delovna skupina za električno energijo | Delovna skupina za plin | Delovna skupina za izvajanje, spremljanje in primerjalno analizo | Delovna skupina za celovitost in preglednost trga
Število organiziranih sestankov | 22 | 24 | 25 | 24 | 20
Avstrija | 22 | 24 | 25 | 19 | 20
Nemčija | 22 | 23 | 25 | 17 | 19
Združeno kraljestvo | 22 | 24 | 24 | 15 | 20
Francija | 20 | 23 | 24 | 17 | 20
Belgija | 22 | 21 | 25 | 24 | 11
Španija | 22 | 19 | 25 | 19 | 17
Švedska | 22 | 23 | 21 | 17 | 19
Portugalska | 22 | 24 | 25 | 5 | 16
Italija | 22 | 20 | 21 | 11 | 16
Nizozemska | 22 | 24 | 22 | 6 | 16
Poljska | 21 | 22 | 25 | 2 | 16
Madžarska | 22 | 18 | 22 | 0 | 19
Danska | 22 | 21 | 16 | 6 | 11
Finska | 22 | 21 | 15 | 0 | 16
Češka | 22 | 13 | 9 | 4 | 19
Irska | 22 | 14 | 14 | 0 | 12
Luksemburg | 19 | 8 | 9 | 0 | 14
Slovenija | 18 | 0 | 8 | 0 | 7
Hrvaška | 15 | 3 | 5 | 1 | 4
Grčija | 20 | 1 | 5 | 0 | 2
Litva | 18 | 1 | 3 | 0 | 2
Latvija | 16 | 0 | 6 | 0 | 1
Malta | 22 | 0 | 0 | 0 | 0
Romunija | 18 | 1 | 2 | 0 | 1
Estonija | 18 | 0 | 0 | 0 | 0
Ciper | 14 | 0 | 0 | 0 | 0
Bolgarija | 2 | 0 | 0 | 0 | 0
Slovaška | 1 | 0 | 0 | 0 | 0

Odgovori Komisije

Povzetek

IV

Komisija poudarja pomen dobro delujočega trga z električno energijo in plinom za zanesljivo oskrbo.

V

Sporočilo z naslovom „Napredek pri dokončanju notranjega trga z energijo“ (COM(2014) 634 final) ugotavlja, da je Evropa na dobri poti, da dokonča notranji trg z energijo. Čezmejno trgovanje se povečuje, obnovljivi viri se uspešno vključujejo v sistem, začelo pa se je tudi delo v zvezi z uvajanjem pametnih omrežij in omogočanjem porazdeljene proizvodnje. Vendar sporočilo tudi jasno ugotavlja, da delo še ni dokončano in da nekatere vrzeli preprečujejo neovirano delovanje trga. Projekt „energetska Unija“ je namenjen odpravi teh vrzeli. Komisija je sprejela konkretne ukrepe za odstranitev preostalih tržnih ovir za delovanje notranjega trga z energijo, zlasti v svoji pobudi za zasnovo trga.

V zvezi z energetsko infrastrukturo je treba poudariti naslednje:

–pričakuje se, da bo energetsko infrastrukturo financiral trg, tj. s tarifami za odjemalce, ki jih odobrijo neodvisni regulativni organi; finančna podpora iz proračuna EU bi torej morala biti izjema in ne pravilo;

–kadar je bila dodeljena finančna podpora, se je znatno izboljšala zanesljivost oskrbe nekaterih regij (glej npr. primere za EEPO v opažanju sodišča v odstavku 103 ali več revidiranih projektov, ki jih sofinancirajo IPE ali skladi ESI, kot je navedeno v opažanjih Sodišča v odstavkih 109–111).

Priporočilo 1

Komisija sprejema to priporočilo.

Službe Komisije so izjavile, da je izvajanje pravil tretjega svežnja prednostna naloga v letu 2015. Preverjanja skladnosti v zvezi z izvajanjem tretjega svežnja so bila dokončana v vseh 28 državah članicah, opozarja pa se na vsa morebitna vprašanja organov zadevnih držav članic, ki niso skladna z zakonodajo o notranjem trgu.

Priporočilo 2(a)

To priporočilo je naslovljeno na države članice. Vendar se Komisija strinja s priporočilom in bo še posebno pozorno preučila neodvisnost nacionalnih regulativnih organov med oceno skladnosti pravil tretjega zakonodajnega svežnja o notranjih trgih z energijo.

Priporočilo 2(b)

Komisija sprejema to priporočilo in preučuje možnosti za okrepitev sedanjih pooblastil Agencije za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER), vključno v odnosu do držav članic, da bi jih prilagodila dejanskemu stanju bolj povezanega notranjega trga.

Priporočilo 3

Komisija sprejema to priporočilo.

Za odpravo težave nerazvitega trgovanja prek borz je sprejela predpise na področju plina in električne energije, s katerimi se bo uvedla obveznost vzpostavitve borz za trgovanje z električno energijo (npr. uredba o „mehanizmih za dodeljevanje zmogljivosti“ in uredba za „izravnavo“ za plin ter uredba o „dodeljevanju zmogljivosti in upravljanju prezasedenosti“ za električno energijo, ki določa pravila za spajanje trgov po vsej EU). Poleg tega se izvaja še Uredba (EU) št. 1227/2011 Evropskega Parlamenta in Sveta o celovitosti in preglednosti veleprodajnega energetskega trga (REMIT).

Priporočilo 4

Komisija sprejema to priporočilo.

Komisar za podnebne ukrepe in energijo je sprejetje kodeksov omrežja razglasil za prednostno nalogo. Komisija si je v sodelovanju z regulatorji, sistemskimi operaterji prenosnih omrežij in drugimi deležniki močno prizadevala preoblikovati predlagane kodekse omrežja, da bi se zagotovila njihova nevtralnost in učinkovito izvajanje. Odbor naj bi do konca leta 2015 glasoval o osmih od desetih predlaganih kodeksih omrežja za električno energijo.

Komisija dejavno spodbuja zgodnje izvajanje kodeksov omrežja v okviru pobud za regionalno sodelovanje.

Priporočilo 5(a)

Komisija sprejema to priporočilo.

Ker sedanji 10-odstotni cilj za leto 2020 temelji na zmogljivosti proizvodnje, bodo upoštevani stroškovni vidiki in možnosti trgovinske menjave, ki bodo imeli pomembno vlogo pri oblikovanju ciljev medsebojnih povezav za leto 2030 na regionalni ali državni ravni. To bo omogočilo potrebno prožnost, da se cilj najmanj 15 % medsebojnih povezav za električno energijo do leta 2030 prilagodi tržnim potrebam.

Priporočilo 5(b)

Komisija sprejema to priporočilo.

Desetletni načrt za razvoj omrežja za plin iz leta 2015 že zagotavlja dobro oceno potreb po infrastrukturi na podlagi različnih mogočih scenarijev glede prihodnjih potreb, cen, razvoja infrastrukture in drugih vidikov. Analiza jasno kaže, da vsi načrtovani projekti ne bodo potrebni. Proces v zvezi s projekti skupnega interesa, ki trenutno poteka, temelji na tej oceni. Poleg tega se je za oblikovanje izboljšane ocene potreb za trg EU s plinom začelo pripravljalno delo v zvezi s strategijo EU za skladiščenje UZP in plina, Komisija pa bo januarja 2016 objavila svojo strategijo za skladiščenje UZP in plina.

VII

Komisija meni, da je treba izboljšati vseevropsko infrastrukturo, da bi se dosegel njen polni učinek za notranji energetski trg. Priznava, da je potrebna celovita ocena potreb po infrastrukturi na ravni EU, vendar želi tudi poudariti, da načrtovanje infrastrukture v določenem obsegu že poteka predvsem na ravni EU in kako to prispeva k politiki Komisije. Čeprav bo morda treba optimizirati postopke in orodja, je že pripravljena zanesljiva ocena potreb v zvezi s ključno evropsko energetsko infrastrukturo. Glej odgovor Komisije na priporočilo 7 in odstavek 82.

Priporočilo 6(a)

Komisija sprejema to priporočilo in je že začela izvajati ukrepe v zvezi s tem. To zlasti zadeva skupino na visoki ravni za povezljivost na področju oskrbe s plinom v srednji in jugovzhodni Evropi. Cilj skupine je uskladiti prizadevanja, da se omogoči čezmejna in vseevropska infrastruktura za diverzifikacijo oskrbe s plinom v regiji, ter izvajati usklajena pravila.

Priporočilo 6(b)

Komisija sprejema to priporočilo. V tej smeri že deluje v okviru regionalnih pobud: eden od glavnih ciljev regionalnih pobud je osredotočenost na ozka grla (fizična ali regulativna) v čezmejni infrastrukturi.

Priporočilo 6(c)

Komisija sprejema to priporočilo.

Sodelovanje med sistemskimi operaterji prenosnih omrežij je že zavezujoče na podlagi številnih izvedbenih pravil („kodeksi omrežij“) v zvezi z upravljanjem omrežij in trgovanjem z energijo.

Komisija v okviru pobude za zasnovo trga električne energije preučuje možnosti za izboljšano sodelovanje in delitev odgovornosti med sistemskimi operaterji prenosnih omrežij na podlagi koncepta regionalnih pobud za usklajevanje glede zanesljivosti (RSCI), zlasti v tesno povezanih regijah, kot prvi korak k večji povezanosti sistemskih operaterjev prenosnih omrežij na regionalni ravni.

Priporočilo 7 (a)

Komisija sprejema to priporočilo.

V zvezi s tem je že sprejela ukrepe. Poteka neprekinjeno delo v zvezi z razvojem desetletnih načrtov za razvoj omrežja za plin ter (od leta 2013) spremljajočo analizo stroškov in koristi. Poleg tega je v členu 11(8) uredbe TEN-E določeno, da morata evropski mreži sistemskih operaterjev prenosnih omrežij za električno energijo in plin pripraviti model (medsebojno povezanega) omrežja za trg z električno energijo in plinom ter ga predložiti Komisiji in ACER do 31. decembra 2016. Komisija bo zagotovila, da se to opravi pravočasno.

Priporočilo 7 (b)

Komisija delno sprejema to priporočilo.

Interno oblikovanje analitičnih zmogljivosti in zmogljivosti za modeliranje bi lahko znatno vplivalo na sredstva bodisi za Komisijo bodisi za ACER. Ustrezna druga možnost bi lahko bilo zunanje zagotavljanje teh zmogljivosti prek evropskih mrež sistemskih operaterjev prenosnih omrežij pod nadzorom ACER in Komisije.

Priporočilo 7 (c)

Komisija sprejema to priporočilo.

Evropski mreži sistemskih operaterjev prenosnih omrežij sta v tesnem sodelovanju s Komisijo in ACER vzpostavili analizo stroškov in koristi za celoten energetski sistem, ki podpira načrtovanje in oceno potreb, ter desetletne načrte za razvoj omrežja za plin.

Priporočilo 8

Komisija delno sprejema to priporočilo.

Kar zadeva prednostno razvrščanje, Komisija poudarja, da je izboljšanje postopkov načrtovanja del rednega mehanizma sodelovanja z vsemi vključenimi deležniki.

Na primer, cilj izbire projektov skupnega interesa je opredeliti tiste projekte, ki najbolj prispevajo k doseganju ciljev energetske politike EU (cenovna dostopnost, zanesljivost oskrbe, trajnost).

Do konca leta 2016 bo pripravljena zanesljivejša analiza potreb, ki združuje trge z električno energijo in plinom. Glej odgovor Komisije na priporočilo 7(a).

V zvezi s financiranjem se pri izbiri ukrepov za finančno podporo za projekte, pri katerih je bila ugotovljena potreba po javni pomoči, upoštevajo tudi zrelost projekta in druga merila ocenjevanja. Komisija tesno sodeluje z EIB in drugimi deležniki, da bi povečala tehnično pomoč za izboljšanje priprave projektov strateškega interesa. Zato ni predvideno nadaljnje ukrepanje.

Priporočilo 9

Komisija ne sprejema tega priporočila.

Komisija je trdno prepričana, da je za zagotavljanje učinkovitega notranjega trga z energijo potreben enak napredek na področju infrastrukture in ureditve trga. Vendar bi bilo strogo pogojevanje preveč zapleteno za pravno izvršljivo izvajanje in bi lahko oviralo razvoj potrebne infrastrukture.

Uvod

03

Za uporabo in izvajanje zakonodaje EU so odgovorne predvsem države članice, zato je izredno pomembna njihova pripravljenost, da v celoti in pravilno izvajajo zakonodajo. Nacionalne vlade so še vedno odgovorne za razvoj energetske zakonodaje in politik, ki vplivajo na notranji trg. Kot lastnice podjetij za oskrbo z energijo in njen prenos so še vedno tudi ključni akterji na trgih EU z energijo.

05

Komisija meni, da je resnično odprt, konkurenčen in dobro povezan trg z energijo najboljši način za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe z energijo, ki bo Evropi omogočil, da čim bolj učinkovito in varno izvede potreben prehod na nizkoogljični energetski sektor.

Ob podpori Sveta in Parlamenta je zato razvila strategijo za energetsko unijo, katere ključni cilj zadeva zavezanost k odpravi glavnih ovir za bolj povezane trge z energijo v Evropi.

V okviru te strategije bo okrepila prizadevanja za celovito izvajanje sedanje energetske in z njo povezane zakonodaje. Izvajati je začela tudi temeljit pregled sedanje energetske zakonodaje EU, zlasti na področju električne energije („pobuda za zasnovo trga“), da bi po potrebi prilagodila veljavna pravila „tretjega svežnja“ za spodbujanje povezovanja trgov. Poleg tega je začela celovit postopek pregleda zakonodaje v zvezi z zanesljivostjo oskrbe.

13

Glej odgovor Komisije na odstavek 5.

Glede na to, da morajo države članice v skladu s pravom EU upoštevati učinke nacionalnih odločb na sosednje države, Komisija meni, da je za organizacijo notranjega trga z energijo potrebno tesno sodelovanje med EU in državami članicami/nacionalnimi vladami.

Skupni odgovor Komisije na odstavke 14–18

V energetski infrastrukturi se povečuje medsebojna povezljivost evropskih prenosnih sistemov za električno energijo in plin, vendar so še vedno potrebna precejšnja vlaganja v infrastrukturo. Do konca leta 2015 bo dokončanih 13 projektov s prvega seznama projektov skupnega interesa EU za plin in električno energijo. Dobrih 100 projektov skupnega interesa je v fazi pridobivanja dovoljenja, zato se lahko zanje pričakuje, da bodo v kratkem prešli v fazo gradnje. Čeprav večino naložb v energetsko infrastrukturo zagotavlja zasebni sektor, je v pomoč pri premagovanju nadaljnjih finančnih izzivov na voljo sklop namenskih orodij EU. Od uvedbe instrumenta za povezovanje Evrope leta 2014 je bilo za predloge za ključne projekte energetske infrastrukture po vsej Evropi dodeljenih 796 milijonov EUR v obliki nepovratnih sredstev. Na voljo je tudi dopolnilna podpora iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladi ESI). Poleg tega bo Evropski sklad za strateške naložbe (EFSI) zagotovil dodatno podporo za energetske projekte strateškega pomena.

Za učinkovitejšo obravnavo določenih infrastrukturnih težav v nekaterih regijah Evrope je bilo okrepljeno regionalno sodelovanje med zadevnimi državami članicami. Rezultata tega sodelovanja sta bila oblikovanje skupin na visoki ravni za medsebojno povezljivost električnih in plinskih omrežij na Iberskem polotoku ter za povezanost srednje in jugovzhodne Evrope s plinovodi (CESEC) ter reforma skupine na visoki ravni za regijo Baltskega morja (BEMIP). Pričakuje se, da bodo skupine predlagale konkretne rešitve za infrastrukturne težave in zagotovile izvajanje zadevnih projektov.

Opažanja

29, prva alinea

Države članice so ključne za oblikovanje notranjega trga. Glej tudi odgovor Komisije na odstavek 3. Od njihovih ukrepov je odvisno, ali so ovire za čezmejno trgovino z energijo dejansko odpravljene in ali je delovanje sistemov usklajeno s sosednjimi državami. Komisija lahko nalogo oblikovanja notranjega trga z energijo uspešno opravi le z državami članicami, ki si dejavno prizadevajo za odpravo ovir za čezmejno trgovino.

32, tretja alinea

Vprašanja, povezana z varstvom potrošnikov v okviru tretjega svežnja, so pomemben dodatni vidik, ki ga Komisija preverja pri pregledih prenosa v nacionalno zakonodajo in preverjanju skladnosti.

35

Komisija meni, da imajo rešitve za sporna čezmejna vprašanja med državami članicami vse večji pomen. Bolj kot so trgi povezani, večja je potreba po neodvisnem organu, ki bi blažil in nato reševal spore o regulativnih vprašanjih med državami članicami.

Komisija vse države članice nenehno spodbuja k sodelovanju na sestankih delovnih skupin. Za zagotovitev preglednosti dela so vsem državam članicam dostopni rezultati sestankov teh skupin.

40

Pobuda za zasnovo trga, ki jo je Komisija objavila 15. julija 2015 (COM(2015) 340), je usmerjena zlasti v krepitev pravnega okvira za sodelovanje med sistemskimi operaterji prenosnih omrežij.

44

Tudi Komisija meni, da v sedanjem okviru obstajajo različni mehanizmi. V zvezi s tem je sprejela zakonodajo za uskladitev mehanizmov za trgovanje s plinom in električno energijo. Ta zakonodaja se izvaja (zlasti s sprejetjem smernic o dodeljevanju zmogljivosti in upravljanju prezasedenosti (CACM) za električno energijo ter kodeksov/smernic o mehanizmih za dodeljevanje zmogljivosti (CAM)/postopkih upravljanja prezasedenosti (CMP) in izravnavo v omrežjih za plin) in bo znatno zmanjšala neučinkovitosti v sedanjem pravnem okviru v zvezi s trgovanjem z energijo.

46

Komisija meni, da je vprašanje neusklajenih državnih posredovanj v trge z energijo ena od glavnih ovir za povezan trg in zato izrednega pomena za delovanje notranjega trga z energijo in varnost oskrbe. Komisija je glavna vprašanja in povezane ukrepe opisala v sporočilu z naslovom „Vzpostavitev notranjega trga z električno energijo in čim boljši izkoristek javnega posredovanja“ (C(2013) 7243 final), v svoji sedanji pobudi za zasnovo trga pa je posebno pozornost namenila odpravi nepotrebnih posredovanj (glej sporočilo z naslovom „Začetek javnega posvetovanja o novi zasnovi energetskega trga“, (COM(2015) 340)).

50(a)

Komisija opozarja, da nacionalni sistemski operaterji prenosnih omrežij, nacionalni regulativni organi in države članice pogosto niso bili pripravljeni prilagajati veljavnih nacionalnih ali regionalnih pravil, da bi se dosegle sporazumne rešitve, na podlagi katerih bi se oblikoval bolj povezan/večji regionalni ali vseevropski trg. Spodbuja nadaljnje povezovanje notranjega trga z energijo tudi za ustrezno delujoče trge, da bi se lahko v celoti uresničile vse mogoče koristi evropskega povezovanja, kot so večja konkurenca, likvidnost in zanesljivejša oskrba.

50(b)

Za sprejetje zakonodaje EU o tehničnih pravilih so potrebne spremembe uveljavljenih nacionalnih sistemov in iskanje kompromisov med 28 državami članicami o pogosto zapletenih tehničnih vprašanjih delovanja sistemov ali trgovanja z energijo, kar ima pomembne distribucijske učinke. To omejuje možnost za natančno načrtovanje potrebnega obdobja, da se dosežejo potrebni kompromisi.

Komisija je sprejela ukrepe za zagotovitev jasnega in preglednega načrtovanja z rednim objavljanjem pričakovanega postopka sprejemanja.

50(c)

Komisija išče mogoče izboljšave za sprejemanje kodeksov omrežja v okviru svoje pobude za zasnovo trga.

50(d)

Kodeksi omrežja in smernice so dokumenti Komisije, njihov namen pa je odpraviti trgovinske ovire z usklajevanjem tržnih pravil in pravil o delovanju omrežij.

Naloga Komisije je zagotoviti, da so osnutki besedil, ki jih predlagata Evropska mreža operaterjev prenosnih sistemov za električno energijo (ENTSO-E) in ACER, skladni z zakonodajo EU, nepristranski do vseh deležnikov in ne pomenijo zgolj ohranitve obstoječega stanja, temveč prinašajo dejanski napredek za notranji trg z energijo (glej odgovor Komisije na odstavek 50(a)).

Komisija je morala v primeru predlaganih kodeksov za električno energijo vložiti veliko dela v pripravo predlaganih besedil, preden jih je bilo mogoče sprejeti kot zakonodajo EU. Sprejemanje je zato trajalo dlje, kot je bilo prvotno pričakovano, med drugim tudi zaradi velikega gospodarskega pomena in mogočih distribucijskih učinkov sprejetih pravil. Čas, porabljen za preoblikovanje kodeksov ter pogajanja z državami članicami in deležniki o potrebi po ambiciozni zakonodaji, je bil dobro vložen, ker bodo sprejeti kodeksi na koncu omogočili resničen napredek na področju usklajevanja.

51

Komisija opozarja, da so bili nacionalni sistemski operaterji prenosnih omrežij in nacionalni regulativni organi zlasti na področju električne energije zelo dejavni v zgodnjih izvedbenih projektih kodeksov omrežja (glej npr. postopke prostovoljnega spajanja trgov, pobude za izravnavo ali delo na področju regionalnih centrov za usklajevanje glede zanesljivosti).

53

Komisija si v sodelovanju z Bolgarijo dejavno prizadeva za pospešitev postopka vzpostavitve energetske borze, da bi lahko ta država v celoti sodelovala v vseevropskem trgovanju z energijo („spajanje trgov“), vključno z državami energetske skupnosti (ki skupaj tvorijo „8. regijo“).

54

Komisija opozarja, da okvir za spremljanje REMIT, ki je bil oblikovan z Izvedbeno uredbo (EU) št. 1348/2014 o celovitosti in preglednosti veleprodajnega energetskega trga (REMIT), še ni začel veljati v zvezi s „trgovanjem med podjetji“ (tako imenovane „nestandardne transakcije“). Uredba za zdaj pokriva samo tako imenovane „standardne transakcije“ (tj. transakcije na mestu trgovanja). Določbe, ki pokrivajo „nestandardne transakcije“ (tj. dvostranske transakcije zunaj mesta trgovanja), bodo začele veljati marca 2016.

59

Zbliževanje cen zaostaja za pričakovanji, predvsem zaradi zelo različnih državnih posredovanj, ki dajejo prednost zelo različnim oblikam oskrbe z električno energijo. Vendar so pobude v zvezi z notranjim trgom, kot je spajanje trgov, prav gotovo uskladile cene (glej zadnje izkušnje s spajanjem trgov na podlagi pretoka) in jih bodo lahko še naprej usklajevale, zlasti ko se bodo države članice odločile za večjo usklajenost svojih državnih posredovanj.

61

Z uredbo CACM, ki je avgusta 2015 postala pravno zavezujoča za vse države članice, so bili ustvarjeni usklajeni mehanizmi za trgovanje. Komisija se strinja, da popolno zbližanost cen še vedno ovirajo drugi dejavniki (kot je manjkajoča medsebojna povezanost, neusklajena državna posredovanja v različnih državah članicah itd.).

64

Komisija se strinja, da je treba odpraviti regulacijo cen, ki vodi v zniževanje cen, ki so nižje od proizvodnih stroškov, in je to vprašanje vključila v razprave z državami ter postopke za ugotavljanje kršitev. Evropsko sodišče je pred kratkim potrdilo izvršilni ukrep Komisije zoper regulirane cene (C-36/14).

70

Komisija ima oddelek, ki se ukvarja s spremljanjem trga in energetskimi napovedmi. Priznava, da ima ta oddelek zaradi omejenih virov omejene zmogljivosti za zapletene analize. Okrepitev teh zmogljivosti bi bila za Komisijo dobrodošla.

Vsekakor bo morda morala uporabiti zunanje strokovnjake.

75

Glavni instrument, ki je lahko državam članicam v pomoč pri doseganju 10-odstotnega cilja, je določitev in podpiranje izvajanja ustreznih projektov skupnega interesa. Na primer, velik del akcijskega načrta regionalne pobude v jugovzhodni Evropi je namenjen povečanju stopnje medsebojne povezanosti trgov z električno energijo Iberskega polotoka in ostale celine.

82

Komisija priznava, da je potrebna celovita ocena potreb po infrastrukturi na ravni EU, vendar želi tudi poudariti, da načrtovanje infrastrukture v določenem obsegu že poteka na ravni EU in prispeva k politiki Komisije.

Desetletni načrti za razvoj omrežja, ki jih pripravljata evropski mreži sistemskih operaterjev prenosnih omrežij, temeljijo na poglobljeni oceni potreb po infrastrukturi, ki vključuje tudi povpraševanje. Njihovo pogosto posodabljanje (vsaki dve leti) zagotavlja, da načrt izraža spremembe v vzorcih povpraševanja in proizvodnje. Na podlagi teh načrtov in z uporabo metodologije iz analize stroškov in koristi za celoten energetski sistem, kot je določeno v uredbi TEN-E, se nato izberejo projekti za seznam projektov skupnega interesa EU. Postopek izbire projektov skupnega interesa se izvede pregledno in zanesljivo.

83

Komisija ob upoštevanju omejitev glede števila osebja (in podobnih omejitev v ACER) meni, da bi lahko modeliranje infrastrukture in pripravo različnih scenarijev izvedli evropski mreži sistemskih operaterjev prenosnih omrežij pod strogim nadzorom Komisije in ACER.

Poudariti je treba, da posodobljeni desetletni načrt za razvoj omrežja na področju električne energije iz leta 2014 že vključuje štiri scenarije. Oblikovanje metodologije in scenarijev je mogoče izboljšati in posodobiti, Komisija in ACER pa v zvezi s tem že tesno sodelujeta z evropskima mrežama sistemskih operaterjev prenosnih omrežij.

84

Financiranje temelji na predhodno opredeljeni oceni potreb (od zgoraj navzdol) ter mora biti nujno ocenjeno in ovrednoteno glede na posebne zahteve. Zrelost projekta je eno od ključnih meril pri ocenjevanju posebnih projektov, poleg tega pa se upoštevajo še koristi, ki jih bo projekt imel za regijo, v kateri se izvaja, kar velja za finančne instrumente in nepovratna sredstva.

86, četrta alinea

Namen desetletnih načrtov za razvoj omrežja ni popolna skladnost z nacionalnimi načrti, ker se štejejo za več kot le seznam vseh nacionalnih načrtov. Osredotočeni so na razvoj vseevropske infrastrukture ter doseganje glavnih ciljev povezovanja trgov, zanesljivosti oskrbe in trajnosti.

87

Načrtovanje se mora opirati na vrsto popolnih, zanesljivih in trdnih podatkov. Pridobivanje teh podatkov, predvsem od nosilcev projektov, pa tudi od držav članic, je dejansko eden od glavnih izzivov za naslednjo posodobitev desetletnih načrtov za razvoj omrežja.

90

Komisija je regionalno povezovanje trgov označila kot ključni instrument za doseganje napredka na področju notranjega trga z energijo. Še naprej bo dejavno podpirala in dodatno razvijala regionalne pobude na vseh področjih notranjega trga (npr. infrastruktura, trgovanje z energijo, delovanje sistemov, zadostnost proizvodnje, programi podpore za obnovljive vire), ne da bi pri tem pozabila na končni cilj vseevropskega povezanega trga.

100

Razvoj desetletnih načrtov za razvoj omrežja na področju plina in električne energije, ki jih pripravljata zadevni evropski mreži sistemskih operaterjev prenosnih omrežij, zagotavlja dober pregled potreb po naložbah v omrežja na evropski ravni.

Te informacije se nato uporabijo v postopkih, kot je oblikovanje seznama projektov skupnega interesa. Vendar je treba opozoriti, da za izvajanje prednostnih ali strateško pomembnih projektov niso nujno potrebna sredstva na ravni EU. Pogosto so pomembnejše druge nefinančne ovire (npr. izdaja dovoljenj). Namen postopka projektov skupnega interesa je omogočiti obravnavo teh ovir. Če se pojavijo posebne ovire v zvezi s finančnimi sredstvi, se preuči možnost podpore iz proračuna EU (npr. v okviru instrumenta za povezovanje Evrope). Zato se seznami na splošno ne določijo zgolj s ciljem prednostnega razvrščanja naložb iz proračuna EU.

103

Seznam projektov skupnega interesa temelji na temeljiti oceni, ki se izboljšuje z izboljševanjem različnih vidikov analize stroškov in koristi (npr. kako ovrednotiti zanesljivost oskrbe). V skladu z veljavno zakonodajo v zvezi z instrumentom za povezovanje Evrope je uvrščenost na seznam eden od pogojev za pridobitev finančne podpore. Vendar se odločitev o dodelitvi podpore v skladu s sedanjim pravnim okvirom sprejme po preučitvi vloge na podlagi vrste meril za dodelitev, ki upoštevajo cilje politike ter tehnične in finančne vidike.

104

Komisija priznava, da zaradi zamud pri izvajanju projektov program EEPO ni mogel hitro zagotovil gospodarske rasti.

Vendar imajo precejšnje dolgoročne koristi, zlasti v zvezi z zanesljivostjo oskrbe:

Razen enega so vsi projekti za pretok v obratni smeri in povezovalni projekti v srednji in vzhodni Evropi zaključeni, kar znatno prispeva k izboljšanju odpornosti evropskega plinovodnega omrežja v primeru motenj v oskrbi, kot je bila tista v začetku leta 2009.

Projekt „Nordbalt 02“ je prispeval k dokončanju potrebne nadgradnje prenosnega omrežja v Litvi, da se omogoči pretok električne energije prek povezovalnih daljnovodov. Projekt „Estlink 2“ je povezal estonsko in baltsko omrežje z nordijskim energetskim trgom prek podmorskega kabla do Finske.

Z novo podmorsko kabelsko povezavo med Italijo in Malto malteško omrežje ni več odrezano od Evrope.

109

Za operativne programe v obdobju 2014–2020 je samo šest držav članic izbralo prednostne naložbe ESRR, povezane med drugim z izboljšanjem zanesljivosti oskrbe prek razvoja pametnih sistemov za shranjevanje in prenos energije. V zvezi s to prednostno naložbo je v zakonodaji predviden poseben predhodni pogoj, ki zagotavlja skladnost z ustreznimi deli zakonodaje na področju notranjega trga z energijo in okvirom za projekte skupnega interesa. Kazalniki rezultatov so določeni v ustreznih operativnih programih (in ne v sporazumih o partnerstvu) za vsak določen dogovorjen cilj in vključujejo kazalnike rezultatov, povezane z vidiki notranjega trga z energijo.

Podpiranje prehoda na nizkoogljično gospodarstvo vključno z naložbami v energetsko učinkovitost, obnovljivo energijo in pametnimi distribucijskimi omrežji je prednostna naloga skladov ESI v obdobju 2014–2020, zlasti z obveznimi minimalnimi sredstvi za ESRR. Za nekatere države članice so pomembne naložbe v drugo energetsko infrastrukturo, kot je odpravljanje ozkih grl v ključnih omrežnih infrastrukturah. Take naložbe dejansko povprečno zajemajo približno 0,5 % vseh sredstev ESRR, KS in ESF v obdobjih 2007–2013 in 2014–2020, vendar je v nekaterih državah članicah ta delež večji (približno 2 %), kar kaže na nacionalne potrebe in prednostne naloge.

112(b)

Izvajanje vseh projektov, ki se sofinancirajo iz proračuna EU, se tesno spremlja, prošnje nosilcev projektov za spremembo odločb o nepovratnih sredstvih pa se pozorno preučijo in tudi zavrnejo, če predstavljeni argumenti ne zadostujejo.

Zaključki in priporočila

113

Poudariti je treba naslednje:

–pričakuje se, da bodo energetsko infrastrukturo financirale tarife za odjemalce in trg; finančna podpora iz proračuna EU bi torej morala biti izjema in ne pravilo;

–kadar je bila dodeljena finančna podpora, se je znatno izboljšala zanesljivost oskrbe za nekatere regije (glej npr. primere za EEPO v opažanju sodišča v odstavku 103 ali več revidiranih projektov, ki jih sofinancirajo IPE ali skladi ESI, kot je navedeno v opažanjih Sodišča v odstavkih 109–111).

Priporočilo 1

Komisija sprejema to priporočilo.

Službe Komisije so izjavile, da je izvajanje pravil tretjega svežnja prednostna naloga v letu 2015. Preverjanja skladnosti v zvezi z izvajanjem tretjega svežnja so bila dokončana v vseh 28 državah članicah in opozorjeno je bilo na vsa morebitna vprašanja organov zadevnih držav članic, ki niso skladna z zakonodajo o notranjem trgu.

Priporočilo 2(a)

To priporočilo je naslovljeno na države članice. Vendar se Komisija strinja s priporočilom in bo še posebno pozorno preučila neodvisnost nacionalnih regulativnih organov med oceno skladnosti pravil tretjega zakonodajnega svežnja o notranjih trgih z energijo.

Priporočilo 2(b)

Komisija sprejema to priporočilo in preučuje možnosti za okrepitev sedanjih pooblastil Agencije za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER), vključno v odnosu do držav članic, da bi jih prilagodila dejanskemu stanju bolj povezanih notranjih trgov.

Priporočilo 3

Komisija sprejema to priporočilo.

Za odpravo težave nerazvitega trgovanja prek borz je sprejela predpise na področju plina in električne energije, s katerimi se bo uvedla obveznost vzpostavitve borz za trgovanje z električno energijo (npr. uredba o „mehanizmih za dodeljevanje zmogljivosti“ in uredba za „izravnavo“ za plin ter uredba o „dodeljevanju zmogljivosti in upravljanju prezasedenosti“ za električno energijo, ki določa pravila za spajanje trgov po vsej EU). Poleg tega se izvaja Uredba (EU) št. 1227/2011 Evropskega Parlamenta in Sveta o celovitosti in preglednosti veleprodajnega energetskega trga (REMIT).

Priporočilo 4

Komisija sprejema to priporočilo.

Komisar za podnebne ukrepe in energijo je sprejetje kodeksov omrežja razglasil za prednostno nalogo. Komisija si je v sodelovanju z regulatorji, sistemskimi operaterji prenosnih omrežij in drugimi deležniki močno prizadevala preoblikovati predlagane kodekse omrežja, da bi se zagotovila njihova nevtralnost in učinkovito izvajanje. Odbor naj bi do konca leta 2015 glasoval o osmih od desetih predlaganih kodeksih omrežja za električno energijo.

Komisija dejavno spodbuja zgodnje izvajanje kodeksov omrežja v okviru pobud za regionalno sodelovanje.

120

Zbliževanje cen zaostaja za pričakovanji, predvsem zaradi zelo različnih državnih posredovanj, ki dajejo prednost zelo različnim oblikam oskrbe z električno energijo. Vendar so pobude v zvezi z notranjim trgom, kot je spajanje trgov, prav gotovo uskladile cene (glej zadnje izkušnje s spajanjem trgov na podlagi pretoka) in jih bodo lahko še naprej usklajevale, zlasti ko se bodo države članice odločile za večjo usklajenost na ravni državnih posredovanj.

Priporočilo 5(a)

Komisija sprejema to priporočilo.

Ker sedanji 10-odstotni cilj za leto 2020 temelji na zmogljivosti proizvodnje, bodo upoštevani stroškovni vidiki in možnosti trgovinske menjave, ki bodo imeli pomembno vlogo pri oblikovanju ciljev medsebojnih povezav za leto 2030 na regionalni ravni ali ravni držav. To bo omogočilo potrebno prožnost, da se cilj najmanj 15 % medsebojnih povezav za električno energijo do leta 2030 prilagodi tržnim potrebam.

Priporočilo 5(b)

Komisija sprejema to priporočilo.

Desetletni načrt za razvoj omrežja za plin iz leta 2015 že zagotavlja dobro oceno potreb po infrastrukturi na podlagi različnih mogočih scenarijev glede prihodnjih potreb, cen, razvoja infrastrukture in drugih vidikov. Analiza jasno kaže, da vsi načrtovani projekti ne bodo potrebni. Proces v zvezi s projekti skupnega interesa, ki trenutno poteka, temelji na tej oceni. Poleg tega se je za pripravo izboljšane ocene potreb za trg EU s plinom začelo pripravljalno delo v zvezi s strategijo EU za skladiščenje UZP in plina, Komisija pa bo januarja 2016 objavila svojo strategijo za skladiščenje UZP in plina.

Priporočilo 6(a)

Komisija sprejema to priporočilo.

V zvezi s tem je že začela izvajati ukrepe. To zlasti zadeva skupino na visoki ravni za povezljivost na področju oskrbe s plinom v srednji in jugovzhodni Evropi. Cilj skupine je uskladiti prizadevanja, da se omogoči čezmejna in vseevropska infrastruktura za diverzifikacijo oskrbe s plinom v regiji, ter izvajati usklajena pravila.

Priporočilo 6(b)

Komisija sprejema to priporočilo.

V tej smeri že deluje v okviru regionalnih pobud: eden od glavnih ciljev regionalnih pobud je osredotočenost na ozka grla (fizična ali regulativna) v čezmejni infrastrukturi.

Priporočilo 6(c)

Komisija sprejema to priporočilo.

Sodelovanje med sistemskimi operaterji prenosnih omrežij je že zavezujoče na podlagi številnih izvedbenih pravil („kodeksi omrežij“) v zvezi z upravljanjem omrežij in trgovanjem z energijo.

Komisija v okviru pobude za zasnovo trga električne energije preučuje možnosti za izboljšano sodelovanje in delitev odgovornosti med sistemskimi operaterji prenosnih omrežij na podlagi koncepta regionalnih pobud za usklajevanje glede zanesljivosti (RSCI), zlasti v tesno povezanih regijah, kot prvi korak k večji povezanosti sistemskih operaterjev prenosnih omrežij na regionalni ravni.

Priporočilo 7 (a)

Komisija sprejema to priporočilo.

V zvezi s tem je že sprejela ukrepe. Poteka neprekinjeno delo v zvezi z razvojem desetletnih načrtov za razvoj omrežja za plin ter (od leta 2013) spremljajočo analizo stroškov in koristi. Poleg tega je v členu 11(8) uredbe TEN-E določeno, da morata evropski mreži sistemskih operaterjev prenosnih omrežij za električno energijo in plin pripraviti model (medsebojno povezanega) omrežja za trg z električno energijo in plinom ter ga predložiti Komisiji in ACER do 31. decembra 2016. Komisija bo zagotovila, da se to opravi pravočasno.

Priporočilo 7 (b)

Komisija delno sprejema to priporočilo.

Interno oblikovanje analitičnih zmogljivosti in zmogljivosti za modeliranje bi lahko znatno vplivalo na sredstva bodisi za Komisijo bodisi za ACER. Ustrezna druga možnost bi lahko bilo zunanje zagotavljanje teh zmogljivosti prek evropskih mrež sistemskih operaterjev prenosnih omrežij pod nadzorom ACER in Komisije.

Priporočilo 7 (c)

Komisija sprejema to priporočilo.

Evropski mreži sistemskih operaterjev prenosnih omrežij sta v tesnem sodelovanju s Komisijo in ACER vzpostavili analizo stroškov in koristi za celoten energetski sistem, ki podpira načrtovanje in oceno potreb, ter desetletne načrte za razvoj omrežja za plin.

125

Razvoj desetletnih načrtov za razvoj omrežja na področju plina in električne energije, ki jih pripravljata zadevni evropski mreži sistemskih operaterjev prenosnih omrežij, zagotavlja dober pregled potreb po naložbah v omrežja na evropski ravni.

Te informacije se nato uporabijo v postopkih, kot je oblikovanje seznama projektov skupnega interesa. Vendar je treba opozoriti, da za izvajanje prednostnih ali strateško pomembnih projektov niso nujno potrebna sredstva na ravni EU. Pogosto so pomembnejše druge nefinančne ovire (npr. izdaja dovoljenj). Namen postopka projektov skupnega interesa je omogočiti obravnavo teh ovir. Če se pojavijo posebne ovire v zvezi s finančnimi sredstvi, se preuči možnost podpore iz proračuna EU (npr. v okviru instrumenta za povezovanje Evrope). Zato se seznami na splošno ne določijo zgolj s ciljem prednostnega razvrščanja naložb iz proračuna EU.

Priporočilo 8

Komisija delno sprejema to priporočilo.

Kar zadeva prednostno razvrščanje, Komisija poudarja, da je izboljšanje postopkov načrtovanja del rednega mehanizma sodelovanja z vsemi vključenimi deležniki.

Na primer, cilj izbire projektov skupnega interesa je opredeliti tiste projekte, ki največ prispevajo k doseganju ciljev energetske politike EU (cenovna dostopnost, zanesljivost oskrbe, trajnost).

Do konca leta 2016 bo pripravljena zanesljivejša analiza potreb, ki združuje trge z električno energijo in plinom. Glej odgovor Komisije na priporočilo 7(a).

V zvezi s financiranjem se pri izbiri ukrepov za finančno podporo za projekte, pri katerih je bila ugotovljena potreba po javni pomoči, upoštevajo tudi zrelost projekta in druga merila ocenjevanja. Komisija tesno sodeluje z EIB in drugimi deležniki, da bi povečala tehnično pomoč za izboljšanje priprave projektov strateškega interesa. Zato ni predvideno nadaljnje ukrepanje.

126

Kar zadeva sklade ESI, je v skladu s tematskim ciljem za spodbujanje trajnostnega prometa in odpravo ozkih grl v ključnih omrežnih infrastrukturah namen ESRR izboljšati zanesljivost oskrbe z energijo za domače in sosednje države. Zanesljivost oskrbe je eden od ciljev notranjega trga. Predhodni pogoji za sklade ESI, uvedeni v regulativnem okviru za obdobje 2014–2020 za zagotovitev učinkovitosti in uspešnosti naložb skladov ESI, prispevajo k izvajanju reform notranjega trga in doseganju boljšega izvajanja projektov, financiranih iz skladov ESI.

Instrument za povezovanje Evrope ima jasne cilje v zvezi z notranjim trgom z energijo, kot so navedeni v členu 4 Uredbe. V členu 17(6) je to poudarjeno kot eden od prednostnih ciljev, ki bo obravnavan v prvih dveh delovnih programih.

Vendar financiranja iz instrumenta za povezovanje Evrope ni mogoče povezati z odsotnostjo/prisotnostjo reform notranjega trga z energijo, kot je pojasnjeno v odgovoru Komisije na priporočilo 9.

Priporočilo 9

Komisija ne sprejema tega priporočila.

Komisija je trdno prepričana, da je za zagotavljanje učinkovitega notranjega trga z energijo potreben enak napredek na področju infrastrukture in ureditve trga. Vendar bi bilo strogo pogojevanje preveč zapleteno za pravno izvršljivo izvajanje in bi lahko oviralo razvoj potrebne infrastrukture.

QJ-AB-15-018-SL-E    ISSN 1977-5784

Sodišče si je s to revizijo prizadevalo ugotoviti, ali so ukrepi politike za izvajanje notranjega energetskega trga in poraba EU za energetsko infrastrukturo uspešno zagotavljali koristi zanesljive oskrbe z energijo. Cilj dokončne vzpostavitve notranjega energetskega trga do leta 2014, ki ga je zastavila EU, ni bil dosežen. Energetska infrastruktura v Evropi na splošno še ni zasnovana za popolnoma povezane trge in zato za zdaj ne zagotavlja uspešne zanesljive oskrbe z energijo. Finančna podpora iz proračuna EU na področju energetske infrastrukture je le v omejenem obsegu prispevala k notranjemu energetskemu trgu in zanesljivi oskrbi z energijo.