EUROPEISKA REVISIONSRÄTTEN

12, rue Alcide De Gasperi

1615 Luxembourg

LUXEMBOURG

Tfn + 352 4398-1

E-post: eca-info@eca.europa.eu

Internet: http://eca.europa.eu

Twitter: @EUAuditorsECA

YouTube: EUAuditorsECA

En stor mängd övrig information om Europeiska unionen är tillgänglig på internet via Europa-servern (http://europa.eu).

Luxemburg: Europeiska unionens publikationsbyrå, 2015

Print | ISBN 978-92-872-3576-3 | ISSN 1831-0990 | doi:10.2865/387488 | QJ-AB-15-021-SV-C
PDF | ISBN 978-92-872-3513-8 | ISSN 1977-5830 | doi:10.2865/30781 | QJ-AB-15-021-SV-N
EPUB | ISBN 978-92-872-3565-7 | ISSN 1977-5830 | doi:10.2865/534351 | QJ-AB-15-021-SV-E

© Europeiska unionen, 2015

Kopiering tillåten med angivande av källan.

HUR HITTAR MAN EU:S PUBLIKATIONER?

Gratispublikationer

•Ett enskilt exemplar
genom EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).

•Flera exemplar/affischer/kartor
hos Europeiska unionens representationer (http://ec.europa.eu/represent_sv.htm),
hos delegationer i länder utanför EU (http://eeas.europa.eu/delegations/index_sv.htm),
genom att kontakta nätverket Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_sv.htm)
eller ringa 00 800 6 7 8 9 10 11 (gratis inom hela EU) (*).

(*)Varken informationen eller samtalen kostar i regel något (men vissa operatörer, telefonkiosker och hotell kan ta betalt för samtalen).

Avgiftsbelagda publikationer

•Genom EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).

SV
2015

nr 17

Särskild rapport

Kommissionens stöd
till insatsgrupper för
ungdomars sysselsättning:
ESF-finansieringen har
omdirigerats men är inte
tillräckligt inriktad
på resultat

(i enlighet med artikel 287.4 andra stycket i EUF-fördraget)

Granskningsteam

I våra särskilda rapporter redovisar vi resultatet av våra effektivitets- och regelefterlevnadsrevisioner av särskilda budgetområden eller förvaltningsteman. Vi väljer ut och utformar granskningsuppgifterna så att de ska få största möjliga effekt och bedömer riskerna när det gäller resultat eller regelefterlevnad, storleken på de aktuella inkomsterna eller utgifterna, framtida utveckling och politiskt intresse och allmänintresse.

Denna effektivitetsrevision utfördes av revisionsavdelning II – under ledning av revisionsrättens ledamot Henri Grethen — som är specialiserad på utgiftsområdena strukturpolitik, transport och energi. Revisionen leddes av ledamoten Iliana Ivanova, som fick stöd av Tony Murphy (kanslichef), Mihail Stefanov (attaché), Peter Borsos (assistent), Emmanuel Rauch (enhetschef), Valeria Rota (granskningsledare) och Luis De La Fuente Layos (revisor), Zhivka Kalaydzhieva (revisor) och Anna Fiteni (revisor).

Från vänster till höger: Z. Kalaydzhieva, M. Stefanov, E. Rauch, I. Ivanova, T. Murphy, L. De La Fuente Layos och P. Borsos.

Innehåll

Ordförklaringar

Sammanfattning

Inledning

EU:s ansträngningar för att ta itu med ungdomsarbetslösheten

EU:s roll i politiken för ungdomssysselsättning

Insatsgrupper för ungdomars sysselsättning

Europeiska socialfonden: läget före omdirigeringen 2012/2013

Resultatet av initiativet med insatsgrupper enligt kommissionens rapportering

Revisionens inriktning och omfattning samt revisionsmetod

Iakttagelser

Bedömning av kommissionens rådgivande roll

Den information om resultatet av och den finansiella information om ESF som fanns tillgänglig gjorde kommissionens rådgivande roll för insatsgrupperna mindre ändamålsenlig

Kommissionens förberedande arbete resulterade i allmänt hållna landrapporter

Utfallet av initiativet med insatsgrupper

Mötena i insatsgrupperna ledde till allmänt hållna förslag om omplanering och omfördelning av ESF-medel

Insatsgrupperna bidrog till att ESF-medel omplanerades och/eller omfördelades men det är svårt att få fram en övergripande uppgift

Kommissionens bedömning av medlemsstaternas förslag till ändringar av operativa program inom ESF var främst inriktad på budgetaspekter

De ungdomshandlingsplaner som utarbetades varierade i detaljrikedom och hänvisade i begränsad utsträckning till insatsgrupperna i de nationella reformprogrammen

Kommissionens övervakning och rapportering av resultatet av initiativet med insatsgrupper

Kommissionens uppföljning av resultatet av initiativet med insatsgrupper gjordes på grundval av ESF:s befintliga standardrutiner för övervakning

Brister i kommissionens rapportering om resultatet av initiativet med insatsgrupper

Slutsatser och rekommendationer

Kommissionens svar

Ordförklaringar

Delad förvaltning: En metod för att genomföra EU-budgeten där kommissionen delegerar genomförandeuppgifter till medlemsstaterna men samtidigt behåller det ekonomiska ansvaret¹.

Den europeiska sysselsättningsstrategin: Den europeiska sysselsättningsstrategin infördes 1992 genom fördraget om Europeiska unionen och har sedan dess varit en hörnsten i EU:s sysselsättningspolitik. Huvudsyftet med den är att skapa fler och bättre arbetstillfällen över hela EU. Den är numera en del av Europa 2020-strategin och genomförs via den europeiska planeringsterminen.

Europa 2020-strategin: Europeiska unionens tioåriga strategi för arbetstillfällen och tillväxt. Den lanserades 2010 för att skapa förutsättningar för en smart och hållbar tillväxt för alla.

Europeiska planeringsterminen: Den europeiska planeringsterminen är den första fasen i EU:s årliga cykel för ekonomipolitisk vägledning och övervakning. Varje europeisk planeringstermin analyserar Europeiska kommissionen de finanspolitiska och strukturella reformerna i varje medlemsstat, lämnar rekommendationer och övervakar genomförandet av dem. I den andra fasen av den årliga cykeln, som kallas den nationella terminen, genomför medlemsstaterna den politik de har beslutat om.

Europeiska socialfonden: Syftet med Europeiska socialfonden (ESF) är att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen inom Europeiska unionen genom att förbättra sysselsättningsmöjligheterna (huvudsakligen genom utbildningsåtgärder) och främja en hög sysselsättningsnivå och fler och bättre arbetstillfällen.

Förvaltningsmyndighet: En förvaltningsmyndighet är en nationell, regional eller lokal myndighet (eller något annat offentligt eller privat organ) som medlemsstaten har utsett att förvalta ett operativt program. I dess uppgifter ingår att välja ut vilka projekt som ska finansieras, övervaka hur projekten genomförs och rapportera till kommissionen om finansiella aspekter och uppnådda resultat.

Indikator: En mätbar indikation som gör att man kan bedöma i vilken grad ett mål har uppnåtts.

Insatsområde: En av prioriteringarna i strategin i ett operativt program som består av en grupp sammanhängande insatser med särskilda mätbara mål.

Intervention: En åtgärd eller insats som genomförs av offentliga myndigheter eller andra organisationer som kan se ut på olika sätt (politik, program, åtgärd eller projekt). De interventionsmetoder som används är bidrag, lån, subventionerade räntesatser, garantier kapitalinvesteringar och riskkapitalsystem eller andra former av finansiering.

Nationellt reformprogram: Det är ett årligt dokument som utarbetas och överlämnas av varje medlemsstat där den presenterar landets politik och åtgärder för att främja tillväxt och arbetstillfällen och uppnå målen i Europa 2020-strategin. Medlemsstaten presenterar det nationella reformprogrammet parallellt med sitt stabilitets-/konvergensprogram där den anger landets budgetplaner för de kommande tre eller fyra åren.

Operativt program: I ett operativt program fastställs en medlemsstats prioriteringar och särskilda mål och hur medlen (EU-finansiering och nationell offentlig och privat medfinansiering) ska användas under en viss period (vanligtvis sju år) för att finansiera projekt. Projekten måste bidra till att ett antal mål uppnås som anges för det operativa programmets insatsområden. Operativa program utarbetas av medlemsstaten och måste godkännas av kommissionen innan några medel kan betalas ut från EU:s budget. De operativa programmen kan endast ändras under den period som det omfattar om båda parterna är överens.

Programperiod: Den fleråriga ram inom vilken utgifter från strukturfonderna och Sammanhållningsfonden planeras och genomförs.

Ungdomsgarantin: Ungdomsgarantin, som antogs genom rådets rekommendation av den 22 april 2013 om att inrätta en ungdomsgaranti, skulle säkerställa att alla unga under 25 år inom fyra månader efter det att de har avslutat sin formella utbildning eller blivit arbetslösa får ett högkvalitativt erbjudande om sysselsättning, vidareutbildning, lärlingsutbildning eller praktik. Ungdomsgarantin är en avgörande strukturreform som gör att institutionerna samarbetar bättre för att nå konkreta resultat för ungdomar.

1Artikel 59 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 av den 25 oktober 2012 om finansiella regler för unionens allmänna budget och om upphävande av rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 (EUT L 298, 26.10.2012, s. 1).

Sammanfattning

I

Ungdomsarbetslösheten är inget nytt fenomen då de flesta medlemsstaterna i många år har haft strukturella problem med att få in ungdomar på arbetsmarknaden, och andelen arbetslösa ungdomar är i regel större än den för andra ålderskategorier. Den finansiella krisen och skuldkrisen har förvärrat det gamla problemet med EU:s ungdomsarbetslöshet (i åldrarna 15–24). Den ökade från över 15 % 2008 till en ovanligt hög nivå på mer än 23 % 2013 och minskade sedan till drygt 22 % 2014.

II

I december 2011 lade kommissionen fram Initiativet Bättre möjligheter för unga med åtgärder för att komma till rätta med ungdomsarbetslösheten. Initiativet byggde på flaggskeppsinitiativet Unga på väg och på erfarenheterna från åtgärder som finansierades via Europeiska socialfonden (ESF). Vid Europeiska rådets informella möte den 30 januari 2012 föreslog kommissionen som en del av detta initiativ att medlemsstaterna skulle utforma och genomföra heltäckande initiativ för ungdomssysselsättning, utbildning och kompetens och införa ungdomshandlingsplaner i sina nationella reformprogram.

III

Den föreslog också att insatsgrupper för ungdomars sysselsättning (Youth Action Team, YAT) (nedan kallade insatsgrupper) skulle inrättas som för samman nationella experter och experter från kommissionen. Insatsgrupperna ska hjälpa de åtta medlemsstater där ungdomsarbetslösheten är störst² att på bästa möjliga sätt utnyttja EU:s strukturfinansiering genom att rikta ofördelade anslag från programperioden 2007–2013 till projekt som ger stöd till jobbmöjligheter för ungdomar och gör det lättare för små företag att få tillgång till finansiering.

IV

Vi bedömde om man vid omdirigeringen (dvs. omplaneringen och omfördelningen) av ESF-finansieringen drog nytta av insatsgruppernas förslag 2012 om hur man når snabbare och mer ändamålsenliga resultat för unga arbetslösa med hjälp av ESF-medel. Initiativet med insatsgrupper omfattade nära 10 miljarder euro av den ESF-finansiering som fortfarande fanns tillgänglig för omplanering i de åtta aktuella medlemsstaterna.

V

Vi drog slutsatsen att de insatsgrupper som inrättats för de åtta medlemsstaterna lämnade begränsade specifika förslag om hur man når snabbare och mer ändamålsenliga resultat för arbetslösa ungdomar. Kommissionens rådgivande roll i förhållande till medlemsstaterna när det gällde insatsgrupperna var inte särskilt ändamålsenlig och begränsades av att den information som fanns tillgänglig om hur befintliga ESF-åtgärder eller nationella åtgärder för arbetslösa ungdomar fungerar i praktiken inte var tillräckligt omfattande eller av tillräckligt hög kvalitet. Initiativet med insatsgrupper ledde visserligen till att ESF-medel planerades om och omfördelades (totalt 1,9 miljarder euro i juni 2013 enligt uppgifter från kommissionen), men när kommissionen bedömde ändringar av operativa program inriktade den sig främst på budgetaspekter och inte på hur ESF-medel bäst kan utnyttjas. Slutligen var kommissionens övervakning och rapportering av resultatet av initiativet med insatsgrupper bristfälliga fram till 2014.

VI

Vi rekommenderar att kommissionen gör följande:

-När det gäller framtida initiativ av det här slaget vederbörligen beaktar alla möjligheter och begränsningar mot bakgrund av det politiska och rättsliga läget, sina särskilda kunskaper och expertkunskaper på området (som baseras på genomförandet av EU-finansierade och nationellt finansierade åtgärder) och tillgången på de administrativa och ekonomiska resurser som krävs på EU- och medlemsstatsnivå.

-När det gäller programperioden 2014–2020:

a)Försäkrar sig om att medlemsstaternas framtida förfrågningar om omplanering kommer av en förväntan att uppnå bättre resultat och inte av att i första hand lösa svårigheter med att absorbera EU-medel.

b)Endast godkänner medlemsstaternas förfrågningar om att ändra operativa program om de ytterligare resultat som de föreslagna budgetöverföringarna förväntas ge rimligen kan uppnås.

c)Kräver att medlemsstaterna rapporterar tillräckligt ingående både om exceptionella överföringar inom operativa program och ändringar inom prioriteringar i de årliga genomföranderapporterna och presenterar uppnådda resultat.

d)Aktivt deltar i övervakningskommittéerna för de operativa programmen och uppmanar medlemsstaterna att vidta lämpliga åtgärder när bedömningen av de årliga genomföranderapporterna tydligt visar att målen inte kommer att uppnås.

-Försäkrar sig om att minimikontroller av uppgifternas tillförlitlighet och rimlighet görs systematiskt när den använder uppgifter från medlemsstaterna i sina meddelanden.

2Irland, Grekland, Spanien, Italien, Lettland, Litauen, Portugal och Slovakien.

Inledning

EU:s ansträngningar för att ta itu med ungdomsarbetslösheten

01

Ungdomsarbetslösheten är inget nytt fenomen då de flesta medlemsstaterna i många år har haft strukturella problem med att få in ungdomar på arbetsmarknaden, och andelen arbetslösa ungdomar är i regel större än den för andra ålderskategorier (se illustration 1). Den finansiella krisen och skuldkrisen förvärrade problemet med EU:s ungdomsarbetslöshet (i åldrarna 15–24) som snabbt ökade från över 15 % 2008 till 21 % 2010 och sedan igen till mer än 23 % 2012 och 2013 för att sedan minska till drygt 22 % 2014.

02

Inom ramen för den europeiska sysselsättningsstrategin har Europeiska kommissionen i många år hjälpt medlemsstaterna att minska ungdomsarbetslösheten. I samband med Europa 2020-strategin lanserade den dessutom flaggskeppsinitiativet Unga på väg. Initiativet lanserades i september 2010 och angav en ram för de politiska prioriteringarna för att minska ungdomsarbetslösheten som var särskilt inriktad på att underlätta övergången från utbildning till arbete och minska segmenteringen av arbetsmarknaden.

Illustration 1

Arbetslösheten per ålderskategori 2008–2014, EU-28

Källa: Eurostat, Total arbetslöshet – Arbetskraftsundersökning – Arbetslöshet efter kön, ålder och nationalitet (%), uppdaterad den 28 september 2015.

03

Den 20 december 2011 lanserade kommissionen Initiativet Bättre möjligheter för unga³ och efterlyste omedelbara åtgärder som skulle vidtas 2012 och 2013 av både medlemsstaterna och kommissionen. EU:s syfte var att stödja medlemsstaterna i deras ansträngningar för att öka sysselsättningen och förbättra utbildningsläget för ungdomar genom att se över ländernas politik och resultat inom ramen för den europeiska planeringsterminens övervakningsprocess och mobilisera EU:s strukturfonder, särskilt Europeiska socialfonden (ESF), till åtgärder som syftade till att minska ungdomsarbetslösheten.

04

I april 2013 rekommenderade rådet, efter ett förslag från kommissionen, att medlemsstaterna skulle ge en ungdomsgaranti för att säkerställa att alla unga under 25 år inom en period av fyra månader efter att de blivit arbetslösa eller avslutat sin formella utbildning får ett högkvalitativt erbjudande om sysselsättning, vidareutbildning, lärlingsutbildning eller praktik⁴.

EU:s roll i politiken för ungdomssysselsättning

05

Medlemsstaterna har det största ansvaret för att ta itu med ungdomsarbetslösheten på nationell, regional och lokal nivå. Enligt fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska medlemsstaterna och EU arbeta för att utveckla en samordnad sysselsättningsstrategi och särskilt för att främja en kvalificerad, utbildad och anpassningsbar arbetskraft och en arbetsmarknad som är mottaglig för ekonomiska förändringar⁵.

06

EU:s roll i sysselsättningspolitiken är att samordna medlemsstaternas sysselsättningspolitik och också att stödja och när det är nödvändigt komplettera deras åtgärder. Vidare ska målet att uppnå en hög sysselsättningsnivå beaktas när unionens politik och verksamhet utformas och genomförs⁶.

07

Inom ramen för den europeiska sysselsättningsstrategin, som stärkts sedan 2011 genom den europeiska planeringsterminen för ekonomisk styrning, ska kommissionen även föreslå landspecifika rekommendationer till rådet som bland annat gäller medlemsstaternas sysselsättningspolitik⁷.

Insatsgrupper för ungdomars sysselsättning

08

Vid Europeiska rådets informella möte den 30 januari 2012 föreslog kommissionen, som en del av Initiativet Bättre möjligheter för unga, att medlemsstaterna skulle utveckla och genomföra omfattande initiativ för ungdomssysselsättning, utbildning och kompetens och införa ungdomshandlingsplaner i sina nationella reformprogram. Kommissionen kom också på idén att inrätta insatsgrupper för ungdomars sysselsättning som skulle hjälpa de åtta medlemsstater där ungdomsarbetslösheten är störst att mobilisera den EU-finansiering – bland annat ESF – som fortfarande fanns tillgänglig från programperioden 2007–2013 för att stödja ungdomars jobbmöjligheter och hjälpa små och medelstora företag att få tillgång till finansiering⁸ (se ruta 1).

Ruta 1

Insatsgruppernas uppdrag och sammansättning

Initiativet med insatsgrupper lanserades i syfte att målinrikta ofördelade EU-medel och EU-expertis och på så sätt nå snabbare och mer ändamålsenliga resultat. Varje insatsgrupp skulle arbeta med nationella partner med riktade åtgärder för att bekämpa ungdomsarbetslösheten och hjälpa små och medelstora företag att få tillgång till lån och bidragsfinansiering. Experterna skulle titta på hur strukturfonderna utnyttjades med nya ögon och använda sig av kommissionens kunskaper om god praxis i olika medlemsstater och därigenom hjälpa nationella myndigheter att omfördela medel till de projekt som skulle göra ”störst skillnad på kortast tid”⁹.

Insatsgrupperna var sammansatta av experter från de behöriga nationella myndigheterna och från kommissionens generaldirektorat för regional- och stadspolitik, för sysselsättning, socialpolitik och inkludering, för utbildning och kultur och för ekonomi och finans. De samordnades av företrädare för premiärministerns kanslier i medlemsstaterna och kommissionens generalsekretariat under ordförandens ledning.

09

Initiativet med insatsgrupper var inriktat på de åtta medlemsstater som hade en ungdomsarbetslöshet på cirka 30 % eller mer i slutet av 2011: Irland, Grekland, Spanien, Italien, Lettland, Litauen, Portugal och Slovakien. Medlemsstaterna valdes ut utifrån ungdomsarbetslöshetnivåerna. Europeiska rådet har uppmanat kommissionen att som ett första steg arbeta med de medlemsstater som har de högsta ungdomsarbetslöshetsnivåerna för att omdirigera tillgängliga EU-medel till stöd för att ungdomar ska få arbete eller praktik¹⁰, men kommissionen tog inte hänsyn till vilken ESF-finansiering som fanns tillgänglig för omplanering när den valde ut de åtta medlemsstaterna (se tabell 1). Insatsgrupperna inrättades i februari 2012 och de hade möten i de åtta medlemsstaterna mellan den 14 och 28 februari 2012 (se illustration 2).

Illustration 2

Möten i insatsgrupperna 2012 i de åtta medlemsstaterna: mötesdatum, ungdomsarbetslöshet och antal arbetslösa ungdomar

Källa: Eurostat: Uppgifter om ungdomars sysselsättning. Kommissionen: Mötesdatum för insatsgrupperna.

Europeiska socialfonden: läget före omdirigeringen 2012/2013

10

Enligt ESF-förordningen ska ESF bidra till EU:s prioriteringar när det gäller att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen genom att förbättra sysselsättningsmöjligheterna, främja en hög sysselsättningsnivå samt fler och bättre arbetstillfällen¹¹.

11

ESF sköts med delad förvaltning medan kommissionen har det slutliga ansvaret för genomförandet av EU-budgeten¹². ESF genomförs via nationella och regionala fleråriga operativa program som utarbetas av medlemsstaterna och godkänns av kommissionen. Inom varje operativt program fördelas de totala tillgängliga medlen mellan det operativa programmets olika insatsområden.

12

Under programperioden får medlemsstaterna eller kommissionen i samråd med medlemsstaterna innan programmen avslutas, när omständigheterna kräver att man frångår de ursprungliga målen i programmet och i enlighet med förordningen, ändra fördelningen av outnyttjade medel från en prioritering till en annan. Denna omdirigering kan ske i form av en överföring

οmellan operativa program (t.ex. mellan två operativa program inom ESF eller mellan ett operativt program inom ESF och ett operativt program inom Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf)/Sammanhållningsfonden),

οmellan insatsområden i ett visst operativt program,

οinom två olika delgrupper av ett visst insatsområde.

13

I de två första fallen är det fråga om omplanering, och det krävs ett kommissionsbeslut för att det operativa programmet ska kunna ändras. I det tredje fallet, som vi i rapporten kallar omfördelning, kan överföringen också ske på grundval av ett kommissionsbeslut eller göras av medlemsstaten själv inom det handlingsutrymme som det aktuella insatsområdet tillåter. I det senare fallet måste förvaltningsmyndigheten bedöma den omfördelning av budgeten som detta medför.

14

Kommissionen håller även uppsikt över övervakningsramen och ansvarar dessutom för att kontrollera att de operativa programmen har levererat förväntad output och förväntade resultat. Som en del av sitt övervakningsansvar granskar kommissionen i praktiken förvaltningsmyndigheternas årliga genomföranderapporter¹³ och håller årliga granskningsmöten med förvaltningsmyndigheterna då de tittar på hur långt det operativa programmet har kommit i arbetet med att förbättra genomförandet¹⁴. Kommissionen deltar också som rådgivare i övervakningskommitténs arbete¹⁵.

15

ESF-budgeten för programperioden 2007–2013 uppgick till 76 miljarder euro (mer än 10 miljarder per år) och fördelades via 117 operativa program i de 27 medlemsstaterna vid den tiden. I slutet av 2011 hade dock medlemsstaterna fortfarande 22 miljarder euro i ESF-medel som inte hade avsatts för konkreta aktiviteter. Av det beloppet fanns nästan 10 miljarder euro i ofördelade ESF-medel tillgängliga för insatsgrupperna i de åtta medlemsstater som hade högst ungdomsarbetslöshet (se tabell 1).

Tabell 1

Ofördelade ESF-medel för de åtta medlemsstaterna när initiativet med insatsgrupper lanserades

Medlemsstat
Belopp
(miljoner euro)
Andel av de totala ofördelade ESF-medlen
(EU-27)

Italien
3 674
16,5 %

Spanien
2 712
12,2 %

Portugal
1 760
7,9 %

Grekland
1 495
6,7 %

Litauen
289
1,3 %

Slovakien
39
0,2 %

Irland
2
0,0 %

Lettland¹
0
0,0 %

De åtta medlemsstaterna totalt
9 971
44,8 %

Övriga medlemsstater
12 300
55,2 %

Ofördelade ESF-medel totalt
22 271
100,0 %

1I Lettland fanns inga ofördelade ESF-medel tillgängliga.

Källa: Kommissionens uppskattning i slutet av 2011.

Resultatet av initiativet med insatsgrupper enligt kommissionens rapportering

16

I sin lägesrapport till rådet i mars 2013 beskrev kommissionen i stora drag att riktade investeringar från EU:s strukturfonder kan få stor effekt på tillväxten och sysselsättningen. Syftet med insatsgrupperna var att maximera effekten av EU:s strukturfinansiering genom att medel som ännu inte hade fördelats inom perioden 2007–2013 riktades till projekt som direkt stöder ungdomar och små och medelstora företag. När detta arbete inleddes 2012 uppskattade man att cirka 82 miljarder euro av EU:s strukturfonder fortfarande skulle fördelas inom budgetperioden 2007–2013 i hela EU.

17

I det beloppet ingick cirka 30 miljarder euro för de åtta medlemsstater där insatsgrupperna inrättades. Enligt dokumentet hade insatsgruppernas arbete fram till början av 2013 bidragit till att totalt 16 miljarder euro av den finansieringen mobiliserades i de åtta medlemsstaterna. Den skulle enligt kommissionen hjälpa omkring 780 000 ungdomar och 55 000 små och medelstora företag och också stödja andra tillväxtfrämjande åtgärder.

18

I mars 2014 gav kommissionen ut sin senaste publikation om omdirigeringen av ESF-medel¹⁶. Enligt den uppgick de ESF-medel som planerats om och/eller omfördelats till särskilda åtgärder för unga till ungefär 4,2 miljarder euro¹⁷, varav 1,8 miljarder euro hade anslagits till projekt som pågick vid den tiden i medlemsstaterna. Omkring 1,2 miljoner unga skulle sannolikt dra nytta av stödet (se punkterna 51–56).

3KOM(2011) 933 slutlig, 20.12.2011 Initiativet Bättre möjligheter för unga.

4Rådets rekommendation av den 22 april 2013 om att inrätta en ungdomsgaranti (EUT C 120, 26.4.2013, s. 1).

5Artikel 145 i EUF-fördraget (EUT C 326, 26.10.2012, s. 112).

6Artikel 147 i EUF-fördraget (EUT C 326, 26.10.2012, s. 112).

7Artikel 148 i EUF-fördraget (EUT C 326, 26.10.2012, s. 112).

8Europeiska rådet, uttalande från Europeiska rådets ledamöter den 30 januari 2012, presentation av J.M. Barroso, Growth and jobs: next steps (tillväxt och arbetstillfällen: nästa steg) vid Europeiska rådets informella möte den 30 januari 2012, KOM Memo 12/100, 14.2.2012.

9Kommissionen, Memo/12/100, 14.2.2012.

10Europeiska rådet, uttalandet från Europeiska rådets medlemmar, den 30 januari 2012.

11Artikel 2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1081/2006 av den 5 juli 2006 om Europeiska socialfonden och om upphävande av förordning (EG) nr 1784/1999 (EUT L 210, 31.7.2006, s. 12).

12Se artikel 17.1 i EU-fördraget, artikel 317 i EUF-fördraget och artikel 53.1 förordning (EU, Euratom) nr 966/2012.

13Artikel 67 i rådets förordning (EG) nr 1083/2006 av den 11 juli 2006 om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden samt om upphävande av förordning (EG) nr 1260/1999 (EUT L 210, 31.7.2006, s. 25).

14Artikel 68 i rådets förordning (EG) nr 1083/2006.

15Artikel 64 i rådets förordning (EG) nr 1083/2006.

16Europeiska kommissionens generaldirektorat för sysselsättning, socialpolitik och inkludering, Youth Employment Initiative and the European Social Fund, European Social Fund thematic paper (sysselsättningsinitiativet för unga och Europeiska socialfonden, Europeiska socialfondens tematiska rapport), mars 2014.

17De ESF-resurser som kommissionen rapporterade inbegriper för Italien en omfördelning av nationella medel till åtgärder mot ungdomsarbetslöshet, vilket blev möjligt genom en minskning av den nationella medfinansieringssatsen för operativa program inom ESF och Eruf. De ekonomiska resurser som då frigjordes på mer än 1,5 miljarder euro investerades inom en nationellt finansierad handlingsplan för sammanhållning i en rad initiativ, varav flera gynnade arbetslösa ungdomar.

Revisionens inriktning och omfattning samt revisionsmetod

19

Vid revisionen bedömde vi om man vid omdirigeringen av ESF-finansieringen drog nytta av insatsgruppernas förslag från 2012 om hur man når snabbare och mer ändamålsenliga resultat för arbetslösa ungdomar via ESF-finansiering. Revisionens inriktning och omfattning begränsades till ESF-relaterade åtgärder inom initiativet med insatsgrupperna och uteslöt åtgärder från andra källor, framför allt Eruf. Vi undersökte om

οkommissionen, med hjälp av de kunskaper och uppgifter som finns tillgängliga om befintliga initiativ och åtgärder för ungdomssysselsättning och/eller sina egna kunskaper om god praxis i andra medlemsstater, verkligen hade fullgjort den rådgivande roll som den skulle ha inom detta initiativ,

οinitiativet med insatsgrupper hade lett till att medlemsstaterna lade fram förslag om en omfattande och riktad omplanering av de tillgängliga medlen inom ESF:s operativa program under perioden 2007–2013 (eller genom att omfördela medel inom det operativa programmets insatsområden) och om förslagen hade bedömts av kommissionen i enlighet med målen för initiativet med insatsgrupper,

οkommissionen hade tagit fram lämpliga rutiner för rapportering av uppföljningen av initiativet.

20

Revisionen omfattade perioden 2012 till 2014 och vi tittade särskilt på kommissionens bidrag till initiativet med insatsgrupper. I revisionen ingick framför allt följande:

οEn genomgång av de uppgifter som kommissionen hade 2012 om ESF-åtgärder till förmån för arbetslösa ungdomar och dessa åtgärders respektive resultat.

οEn genomgång av den omplanering som gjordes inom tolv månader efter insatsgruppernas möten när det gällde de 60 operativa programmen inom ESF i de åtta medlemsstater som berördes av initiativet, och en noggrann granskning av ändringarna av ett urval av åtta operativa program¹⁸ och kommissionens bedömning av dem.

οEn analys av kommissionens övervakning och rapportering av insatsgruppernas resultat fram till utgången av 2014.

21

Vi inhämtade revisionsbevis vid dokumentgranskningar och intervjuer med kommissionen och skickade ut en enkät till de kommissionsavdelningar som deltog i arbetet med insatsgrupperna med avseende på ESF-finansieringen.

22

I mars 2015 offentliggjorde vi en första rapport om problemet med ungdomsarbetslöshet, närmare bestämt om EU:s ungdomsgaranti¹⁹.

18Irland: operativt program Humankapitalinvestering, Grekland: operativt program Utbildning och livslångt lärande och operativt program Personalutveckling, Spanien: operativt program Navarraregionen, Italien: operativt program Sicilien, Litauen: operativt program Personalutveckling, Portugal: operativt program Mänsklig potential och Slovakien: operativt program Sysselsättning och social inkludering (se tabell 1).

19Revisionsrättens särskilda rapport nr 3/2015 EU:s ungdomsgaranti: Första stegen har tagits men det finns risker med genomförandet (http://eca.europa.eu).

Iakttagelser

Bedömning av kommissionens rådgivande roll

23

Initiativet med insatsgrupper lanserades med en förhoppning om att kommissionen genom en rådgivande roll skulle hjälpa de nationella/regionala myndigheterna i de åtta medlemsstaterna att omfördela ESF-finansiering till de projekt som skulle göra störst skillnad på kortast tid (se ruta 1). Framför allt fick kommissionens experter i uppgift att arbeta med de nationella myndigheterna och arbetsmarknadens parter i landet och genomföra riktade åtgärder för att bekämpa ungdomsarbetslösheten.

24

I det syftet granskade vi följande:

οDen resultatrelaterade och finansiella informationen om ESF-åtgärder för arbetslösa ungdomar som kommissionen hade tillgång till.

οKommissionens förberedelser inför mötena i insatsgrupperna.

Den information om resultatet av och den finansiella information om ESF som fanns tillgänglig gjorde kommissionens rådgivande roll för insatsgrupperna mindre ändamålsenlig

Information om resultat

25

Den information om resultatet av ESF:s sysselsättningsåtgärder som genomförts av medlemsstaterna och som kommissionen hade tillgång till kom från regelbunden övervakning och utvärdering på nationell nivå. I förordningarna²⁰ fastställdes vad medlemsstaterna minst var skyldiga att rapportera till kommissionen. Rapporteringen avsåg i regel insatsområdena inom det operativa programmet. Dessutom uppmanade kommissionen medlemsstaterna att frivilligt lämna särskild information.

26

Ansvaret för att bevaka resultatet av en särskild åtgärd eller ett särskilt projekt låg hos förvaltningsmyndigheten i medlemsstaten. Kommissionen samlade in och gick fortlöpande igenom dessa övervaknings- och utvärderingsuppgifter för de enskilda medlemsstaterna. Under programperioden 2007–2013 kunde medlemsstaterna också i stor utsträckning själva välja hur de skulle rapportera aggregerad resultatinformation till kommissionen. Förordningen föreskrev endast en obligatorisk typ av indikator som var outputuppgifter om deltagare²¹. När det gällde ungdomar var medlemsstaterna till exempel endast skyldiga att övervaka och varje år rapportera antalet deltagare i ESF-åtgärder i åldrarna 15 till 24 år. Inga resultatindikatorer angavs i förordningarna.

27

I expertnätverkets rapport 2014 med en utvärdering av ESF:s främsta resultat 2007–2013 konstaterade man också att experterna inte kunde få någon vettig information om resultatet av ESF-interventionerna i medlemsstaterna med nuvarande rapporteringsrutiner²².

28

Vidare finns det brister i kvaliteten och tillförlitligheten i den resultatinformation om ESF som medlemsstaterna i regel rapporterar till kommissionen, vilket vi har noterat i tidigare rapporter²³. Kommissionens tjänst för internrevision tog upp liknande problem i sin rapport från december 2013 om resultatmätningssystemen vid generaldirektoratet för sysselsättning, socialpolitik och inkludering.

29

Utifrån den övervakningsinformation som medlemsstaterna rapporterade visste kommissionen i allmänhet inte vilka aktiviteter som hade visat sig vara ändamålsenliga tidigare när det gällde att uppnå målet att skaffa jobb till unga människor. Det gjorde att det var svårt för kommissionen att identifiera tidigare erfarenheter eller god praxis (dvs. vilka ESF-åtgärder – som tidigare hade visat sig vara ändamålsenliga – som skulle kunna börja vidtas snabbt med eller utan omplanering och vilka befintliga åtgärder som borde ändras därför att de inte fungerade eller inte var en prioritering).

Kompletterande särskild enkät

30

År 2010 undersökte kommissionen tillsammans med medlemsstaterna ESF-interventioner som riktade sig till ungdomar och arbetade för att öka medvetenheten och maximera ESF:s potential att stödja ungdomar²⁴. Syftet var att identifiera god praxis så att ESF-medlen kunde utnyttjas effektivt och öka ungdomars sysselsättningsmöjligheter samt uppmuntra att denna goda praxis tillämpades mer allmänt i medlemsstaternas program (se punkt 25).

31

För det ändamålet skickade kommissionen ut en enkät till förvaltningsmyndigheterna för ESF i alla medlemsstater. Utifrån de enkätsvar som kom in utarbetade kommissionen en rapport som den betecknar som ett första steg i kartläggningen av en del av de åtgärder och metoder som håller på att utvecklas inom ESF och som på ett ändamålsenligt sätt stöder ungdomar att genomgå relevant utbildning och fortbildning och hitta sysselsättning och få en aktiv roll i samhället²⁵.

32

Rapporten är informativ och innehåller åtskilliga exempel på åtgärder som genomförts i medlemsstaterna. Men kommissionen analyserar inte vilka ESF-åtgärder som bör betraktas som god praxis. Framför allt står det ingenting om interventionerna ändamålsenlighet och effektivitet med avseende på faktiska mätbara resultat som uppnåtts för ungdomar.

33

Rapporten innehåller även bilagor med en översikt över den ekonomiska fördelningen och genomförandet av de olika operativa programmen och över antalet deltagare. Den informationen lämnade medlemsstaterna frivilligt. Kommissionens ansvarsfriskrivning som säger att uppgifterna varken är heltäckande eller helt jämförbara är ett exempel på bristerna i den typ av uppgifter om genomförandet av ESF som kommissionen har tillgång till (se punkterna 25–29).

Finansiell information

34

För det särskilda arbetet med insatsgrupperna borde kommissionen ha haft tillgång till en tillräckligt detaljerad översikt över de belopp som potentiellt var tillgängliga för omplanering och/eller omfördelning för stöd till ungdomars jobbmöjligheter. Därför bedömde vi i vilken utsträckning sådan information fanns tillgänglig och underlättade kommissionens förberedelser inför mötena i insatsgrupperna. Kommissionen hade inte på ett enkelt sätt tillgång till denna information och var därför tvungen att fastställa uppskattningar tillsammans med de berörda medlemsstaterna.

35

När det gäller finansiell information är en svårighet att ESF:s system för finansiell övervakning för programperioden 2007–2013 inte tillåter att finansiering direkt kopplas till särskilda målgrupper (t.ex. arbetslösa ungdomar). Utgiftskategorierna enligt den rättsliga ramen har utformats per typ av intervention, t.ex. ”genomförande av aktiva och förebyggande åtgärder på arbetsmarknaden” och klassificeras inte per målgrupp som ”ungdomar” eller ”äldre arbetstagare”²⁶.

36

Information om vilken ESF-finansiering som potentiellt finns tillgänglig för omplanering/omfördelning bevakas nationellt av förvaltningsmyndigheterna. Kommissionen har dock i ESF:s tekniska arbetsgrupp kommit överens med medlemsstaterna om att de frivilligt varje kvartal ska redovisa sitt finansiella utnyttjande på fältet för varje operativt program. Vår revision visade att denna kvartalsvisa finansiella rapportering inte var harmoniserad: framför allt rapporterade medlemsstaterna på grundval av sina nationella definitioner av termerna ”ofördelade” eller ”outnyttjade” anslag. Dessa definitioner härrör från en mängd olika redovisningsmetoder i medlemsstaterna, vilket gjorde att kommissionen inte nödvändigtvis hade tillgång till den mest exakta informationen om det finansiella utnyttjandet.

37

I det avseendet fann vi stora inkonsekvenser mellan de aggregerade uppskattningar av ofördelade medel för Slovakien som publicerades av kommissionen och de uppgifter som användes i arbetet med insatsgrupperna (se ruta 2).

Kommissionens förberedande arbete resulterade i allmänt hållna landrapporter

38

I februari 2012 meddelade kommissionen att dess experter var redo att bege sig ut på fältet och arbeta med varje lands specifika situation och särskilda behov²⁷. Vi bedömde om kommissionen, på grundval av övervakningen av medlemsstaternas sysselsättningspolitik, hade gjort följande före insatsgruppernas möten med de nationella myndigheterna:

οAnalyserat de behov och/eller utmaningar som specifika grupper av ungdomar hade eller stod inför när de kom in på arbetsmarknaden.

οGranskat arbetsgivares nuvarande och framtida kompetenskrav²⁸.

οKartlagt hur ESF-interventioner kan bidra till att tillgodose en del av dessa behov.

οAnalyserat potentiella förändringar av genomförandet av programmen (t.ex. justeringar av stöd- och urvalskriterier) som skulle göra ESF-åtgärderna mer ändamålsenliga.

39

För att kunna förbereda insatsgruppernas möte på ett ändamålsenligt sätt tog kommissionens generaldirektorat fram en mall (kallad landrapport) som skulle fyllas i av alla generaldirektorat som deltog i insatsgrupperna (se ruta 1). I samband med det fick generaldirektoratet för sysselsättning, socialpolitik och inkludering i uppgift att lämna en analys av de främsta orsakerna till den höga ungdomsarbetslösheten för var och en av de åtta medlemsstaterna och de grupper av ungdomar som var särskilt drabbade. Generaldirektoratet ombads även att undersöka behovet av att rikta om den tillgängliga ESF-finansieringen till ungdomar vid genomförandet av ESF:s operativa program, kartlägga vilka kortsiktiga ESF-åtgärder som skulle kunna vara till hjälp och titta på möjligheterna till ett snabbt genomförande. De ifyllda landrapporterna sammanställdes av generalsekretariatet och skickades till medlemsstaterna före mötet.

Ruta 2

Exempel på inkonsekvenser i informationen om tillgängliga medel

I november 2011 uppskattade kommissionen att det fanns 39 miljoner euro i tillgängliga ESF-medel för Slovakien. Men efter kommissionens besök i februari 2012 i landet fanns 422 miljoner euro i ESF-medel tillgängliga. Den högre uppskattningen är visserligen rimlig med tanke på den långa tidsfördröjning som finns inbyggd i rapporteringssystemet men det kan inte vara fallet med den lägre uppskattningen.

40

Vår analys av landrapporterna visade att de gav en allmän översikt över orsakerna till den höga arbetslösheten på medlemsstatsnivå (t.ex. otrygghet i anställningen på grund av segmenteringen av arbetsmarknaden, avhopp, långtidsarbetslöshet bland ungdomar, kompetensglapp, inga lediga platser på grund av den höga arbetslösheten, den ekonomiska krisen m.m.). I landrapporterna identifierade kommissionen i viss utsträckning vilka grupper av ungdomar som var särskilt drabbade av arbetslöshet per ålderskategori och delvis per utbildningsnivå (dvs. ”lägre kompetens/lägre kvalifikationer”). Trots att Eurostats standardmätning av ungdomsarbetslösheten omfattar befolkningen i åldrarna 15–24 år konstaterade vi att det varierade hur detaljerad analysen i landrapporterna var och också att den inte var särskilt konsekvent när det gäller i vilket åldersspann som man kan betraktas som en ”ung människa”²⁹. Vidare täckte analysen inte hur omfattande problemet var för ungdomar fördelat på kön, geografiskt läge och/eller typ av nackdelar (t.ex. immigranter, marginaliserade minoriterer m.m.).

41

Kommissionens landrapporter innehöll inte heller någon analys av trenderna i fråga om kompetensbehov och arbetsmarknadens behov per land och per sektor trots att en god förståelse av arbetsgivarens behov är avgörande för att man ska kunna minska kompetensglappet. En analys av de sektorer som visar en potentiell ökning av efterfrågan på arbetskraft skulle ha varit särskilt användbar i ett läge där hög arbetslöshet samexisterar med allt större svårigheter att tillsätta lediga platser, vilket har varit fallet i EU:s medlemsstater sedan 2010. Det hade gjort det lättare att omdirigera utbildningen till sektorer med större jobbkapacitet³⁰.

42

Vår revision visade dessutom att analyserna från kommissionen, som var med och utarbetade landrapporterna, innehöll svävande uttalanden som ”vi behöver omedelbart utveckla färdigheter som behövs eller kommer att behövas på arbetsmarknaden”³¹ eller ”utbildningen ska strikt begränsas till både nuvarande behov och behov på medellång sikt på arbetsmarknaden i prioriterade ekonomiska sektorer”³².

43

När det gäller kortsiktiga åtgärder för att bekämpa ungdomsarbetslösheten, som skulle kunna få stöd av ESF, konstaterade vi att landrapporterna var mycket allmänt hållna och inte tidsbundna. De skulle kunna gälla vilken medlemsstat som helst, särskilt då det saknades en ingående analys av arbetsmarknadens behov (se ruta 3).

Ruta 3

Exempel på allmänna åtgärder som tas upp i landrapporterna

Kommissionen föreslog att Irland skulle stärka den riktade aktiva arbetsmarknadspolitiken för ungdomar och lägga särskild vikt vid skräddarsydd karriärvägledning, rådgivning och arbetssökande verksamhet, snabbt ingripa genom att erbjuda vidareutbildning, omskolning eller aktiveringsåtgärder eller påskynda övergångar på arbetsmarknaden för unga människor.

För Portugal föreslog kommissionen åtgärder riktade till arbetslösa ungdomar, t.ex. lärlingsutbildning och omskolning samt vägledning på områden/i yrken som är relevanta för arbetsmarknadens behov.

44

I landrapporterna identifierades de grupper av ungdomar som var särskilt drabbade av arbetslösheten, men de föreslagna ESF-interventionerna riktades inte alltid specifikt till dem. I Italien till exempel visade det sig att ungdomar med hög och medelhög utbildning hade särskilt svårt. Men det främsta initiativ som urskildes i landrapporten gällde en omplanering av tillgängliga medel från regionala operativa program inom ESF (311 miljoner euro för 2012) till det nationella operativa programmet för utbildning, som främst vänder sig till primär-och sekundärskolor. Det valet motiverades främst av målet att maximera det finansiella utnyttjandet. Lärlingsutbildningskontrakt och skattelättnader föreslogs också, men det fanns inga bevis för att de åtgärderna skulle vara de bästa instrumenten att använda i Italien för högt kvalificerade personer med tanke på landets arbetsmarknadssituation.

Utfallet av initiativet med insatsgrupper

45

För att kunna bedöma utfallet av initiativet med insatsgrupper undersökte vi om

οmötena i insatsgrupperna ledde till särskilda förslag om snabbare och mer ändamålsenliga ESF-åtgärder för att minska ungdomsarbetslösheten,

οdet finns uppskattningar av de belopp i ESF-medel som omplanerats eller omfördelats till följd av mötena i insatsgrupperna,

οkommissionen bedömde hur ändamålsenliga de ändringar av operativa program som medlemsstaterna föreslog var efter mötena i insatsgrupperna,

οkommissionens uppmaning till medlemsstaterna att utarbeta ungdomshandlingsplaner i enlighet med utfallet av insatsgruppernas möten hörsammades av medlemsstaterna och om de nationella reformprogrammen hänvisade till de förväntade resultaten av omplaneringen och omfördelningen av ESF-medel till följd av mötena i insatsgrupperna.

Mötena i insatsgrupperna ledde till allmänt hållna förslag om omplanering och omfördelning av ESF-medel

46

Efter mötena i insatsgrupperna i februari 2012 sammanfattade kommissionen förslagen till omplanering av ESF och omfördelning av budgeten i noteringar om slutsatser (så kallade operativa slutsatser) som utarbetades av generalsekretariatet och överlämnade dem formellt till medlemsstaterna.

47

Vår analys av generaldirektoratet för sysselsättning, socialpolitik och inkluderings rapporter om mötena i insatsgrupperna och generalsekretariatets operativa slutsatser visade att mötesdeltagarna i sju av de åtta medlemsstaterna diskuterade möjliga alternativ för omfördelningen av ESF-medel i allmänna ordalag. De specificerade inte hur de skulle kunna använda befintliga instrument/program mer ändamålsenligt för att komma till rätta med ungdomsarbetslösheten. Utfallet av dessa diskussioner såsom de dokumenterades av kommissionen var till exempel att möjligheten att göra ytterligare prioriteringar vid omplaneringen för att lägga större tonvikt på ungdomsarbetslösheten och ge stöd till små och medelstora företag kan undersökas närmare (Italien)³³ eller att myndigheterna ska ta reda på om det går att finansiera fler Leonardo-/Erasmus-praktikperioder inom ESF:s operativa program och undersöka möjliga pilotprojekt för varvade yrkesutbildningar (Spanien)³⁴.

48

Insatsgruppens möte med de litauiska myndigheterna kan ses som ett exempel på god praxis jämfört med det allmänna arbetssättet (se ruta 4).

Ruta 4

Konkreta förslag i de operativa slutsatserna från insatsgruppens möte i Litauen

I de operativa slutsatserna från insatsgruppens möte i Litauen identifierades konkreta åtgärder för att förbättra situationen för arbetslösa ungdomar genom att tillgängliga ESF-medel på kort tid riktades om. Åtgärderna var bland annat följande:

οFörlängning av projektet ”Aktiv på arbetsmarknaden”, som hade avslutats i januari 2012, så att det täckte ytterligare 6 000–10 000 ungdomar under 2012 och 2013 (behovet av ytterligare ESF-finansiering uppskattades till 6–10 miljoner euro). Projektet bedömdes vara ändamålsenligt då mer än hälften av deltagarna hade fått fast anställning.

οGenomförandet av Fonden för främjande av entreprenörskap påskyndades genom att man beviljade ytterligare 400 lån och utbildade ytterligare 1 000 ungdomar (behovet av ytterligare ESF-finansiering uppskattades till 3 miljoner euro). Nästan hälften av deltagarna var under 29 år.

49

I generalsekretariatets operativa slutsatser betonade man behovet av att expandera eller utöka befintliga åtgärder, men klargjorde inte tillräckligt hur dessa åtgärder skulle kunna bli mer ändamålsenliga. I de operativa slutsatserna för Grekland tog man till exempel upp följande åtgärder ”snabbare genomföra den nya nationella strategin för livslångt lärande och stärka yrkesutbildningen och systemen för lärlingsutbildningar”³⁵ men specificerade inte hur dessa åtgärder skulle kunna bli bättre än tidigare på att hjälpa ungdomar att övervinna de särskilda hinder som de möter när de ska ut på arbetsmarknaden.

50

Man föreslog att en del befintliga åtgärder skulle utökas eftersom de hade ett garanterat snabbt genomförande i fråga om utnyttjande av medel utan att ha diskuterat eller bedömt deras tidigare ändamålsenlighet i fråga om resultat (t.ex. antal slutmottagare som fick jobb efter ESF-interventionen). Slutligen visade vår analys att kommissionen under mötena inte gav några tekniska riktlinjer till medlemsstaterna om hur man förbättrar målinriktningen på medel i genomförandet av de operativa programmen (t.ex. genom att definiera aktiviteternas omfattning bättre, inleda särskilda anbudsomgångar och inbegripa särskilda kriterier för att tillgodose behoven i de prioriterade målgrupperna av ungdomar).

Insatsgrupperna bidrog till att ESF-medel omplanerades och/eller omfördelades men det är svårt att få fram en övergripande uppgift

51

Vid vår bedömning av insatsgruppernas bidrag till att ESF-finansieringen omdirigerades till åtgärder som kan minska ungdomsarbetslösheten tittade vi på två särskilda aspekter, nämligen den formella omplaneringen av ESF (som godkänns genom ett kommissionsbeslut) och processen för omfördelning av budgeten inom ett insatsområde i ett befintligt operativt program. För att kunna uppskatta det totala belopp av ESF-medel som omplanerades/omfördelades efter initiativet med insatsgrupper granskade vi den finansiella information som kommissionen överlämnade 2015 om alla berörda 60 operativa program inom ESF. Vi bedömde i detalj hur omfattande omplaneringen var för ett urval av åtta operativa program inom ESF.

52

Vår analys visade att ESF-medel har omplanerats efter insatsgruppernas möten i februari 2012. Totalt 36 operativa program inom ESF av de 60 i de åtta medlemsstaterna omplanerades mellan februari 2012 och mars 2013. Av ESF-medlen för de åtta operativa program som vi bedömde i detalj omplanerades 337 miljoner euro med målet att leverera snabba resultat för att komma till rätta med ungdomsarbetslösheten, vilket bekräftades av kommissionen.

53

Det är svårt att få fram en exakt övergripande uppgift om omplaneringen och/eller omfördelningen av ESF-medel i förhållande till insatsgrupperna eftersom ändringarna kanske inte gjordes som en följd av mötena i insatsgrupperna utan av andra orsaker. Enligt den information från medlemsstaterna som kommissionen hade tillgång till i juni 2013 resulterade initiativet med insatsgrupper i att cirka 1 915 miljoner euro i ESF-medel i de berörda medlemsstaterna med undantag av Lettland omplanerades och/eller omfördelades (se tabell 2). Det motsvarar 19,2 % av de 9 971 miljoner euro i ofördelade ESF-medel som fanns tillgängliga från början för de åtta medlemsstaterna.

54

Vi konstaterade också att informationen inte är exakt, åtminstone inte när det gäller Italien där det totala rapporterade omfördelade beloppet på 557 miljoner euro inbegriper ett belopp på 27 miljoner euro för det regionala operativa programmet inom ESF i Italien (Apulien) som i själva verket omplanerades och rapporterades som omplanerat i det totala omplanerade beloppet (dvs. 131 miljoner euro).

Tabell 2

ESF-belopp som omplanerats och omfördelats som en följd av insatsgrupperna fram till juni 2013 enligt kommissionens rapportering

Medlemsstat
Antal operativa program inom ESF
ESF före insatsgrupperna (slutet av 2011)
ESF-belopp som mobiliserades för åtgärder/insatser för ungdomars sysselsättning som ett resultat av insatsgrupperna

ESF totalt¹
(miljoner euro)
Ofördelade ESF-medel enligt kommissionen
(miljoner euro)
Omplanerade ESF-belopp enligt kommissionen
(miljoner euro)
Omfördelade ESF-belopp enligt kommissionen
(miljoner euro)
Totalt³
(miljoner euro)
Andel av totala ESF-medel(3/1)

Irland¹
1
375
2
25
25
6,7 %

Grekland
4
4 364
1 495
466
466
10,7 %

Spanien
22
8 057
2 712
491
491
6,1 %

Italien²
24
6 931
3 674
131
557
688
9,9 %

Lettland
1
583
0
0
0
0
0,0 %

Litauen
2
1 028
289
27
27
2,6 %

Portugal
4
6 845
1 760
143
143
2,1 %

Slovakien³
2
1 500
39
75
0
75
5,0 %

TOTALT
60
29 683
9 971

1 915
6,5 %

1För Irland begärdes omfördelningen på 25 miljoner euro redan i december 2011, dvs. innan initiativet med insatsgrupper kom i gång.

2För Italien inbegriper det rapporterade omfördelade beloppet 27 miljoner euro för det operativa programmet i Apulien som i själva verket omplanerades och rapporterades som omplanerat i det omplanerade beloppet (se punkt 54).

3För Slovakien var uppskattningen på 39 miljoner euro i ofördelade medel en underskattning enligt kommissionen; det visade sig senare att 422 miljoner euro fanns tillgängliga (se ruta 2).

Källa: Revisionsrätten beräkning på grundval av System for Fund Management in the EU (system för förvaltning av medel i EU) (SFC2007) och uppgifter från kommissionen.

55

Kommissionen kunde inte ge oss en fördelning av de ESF-belopp som omplanerats och dem som omfördelats för fem av de åtta medlemsstaterna. För de operativa programmen i urvalet kunde kommissionen endast ge information om de operativa programmen inom ESF i två medlemsstater: Greklands operativa program Utbildning och livslångt lärande (omkring 24 miljoner euro till nya åtgärder för ungdomar) och Litauens operativa program Personalutveckling (omkring 29 miljoner euro).

56

I mars 2014 gav kommissionen ut sin senaste publikation om omdirigeringen av ESF³⁶. Enligt den uppgick de ESF-resurser som hade omplanerats och/eller omfördelats till särskilda åtgärder för ungdomar till ungefär 4,2 miljarder euro³⁷, varav 1,8 miljarder euro hade anslagits till projekt som pågick vid den tiden i medlemsstaterna. Cirka 1,2 miljoner ungdomar skulle sannolikt dra nytta av detta stöd. Vi kunde inte bekräfta att uppgifterna var riktiga.

57

Under 2014 sjönk ungdomsarbetslösheten (i åldrarna 15–24) i EU till drygt 22 % (se punkt 1). Utvecklingstrenden för ungdomsarbetslösheten i de åtta medlemsstater som berörs av initiativet med insatsgrupper visas nedan (se illustration 3), men man har inte kunnat fastställa en direkt koppling till initiativet med insatsgrupper.

Illustration 3

Ungdomsarbetslösheten i ålderskategorin 15–24 år i de medlemsstater där initiativet med insatsgrupper genomförs, 2008–2014

Källa: Eurostat: Arbetslösheten totalt - Labour Force Survey series – Arbetslöshet efter kön, ålder och nationalitet (%).

Kommissionens bedömning av medlemsstaternas förslag till ändringar av operativa program inom ESF var främst inriktad på budgetaspekter

58

När medlemsstaterna föreslår en ändring av ett operativt program är de skyldiga att lämna en analys av orsakerna till revideringarna och av vilken effekt de förväntas få³⁸. För att garantera att EU-medlen används sparsamt, effektivt och ändamålsenligt ska medlemsstaterna också förklara vilka effekter ändringarna förväntas få i fråga om deras ändamålsenlighet och effektivitet att uppnå resultat i förhållande till det operativa programmets och EU:s mål.

59

I sitt meddelande om initiativet med insatsgrupper uppgav kommissionen att omplaneringen måste göras efter en överenskommelse mellan Europeiska kommissionen och var och en av de åtta medlemsstaterna, och det kommer att bli kärnan i insatsgruppernas arbete³⁹. I det sammanhanget bestod kommissionens ESF-relaterade arbete framför allt i att kontrollera hur stödet till bekämpningen av ungdomsarbetslösheten på fältet i dessa medlemsstater kan påskyndas och/eller riktas om mot interventioner som fungerar/skulle kunna fungera snabbare än andra och få den effekt som krävs.

60

Vår analys av den tillgängliga dokumentationen för de åtta operativa program inom ESF som ingick i urvalet tyder dock på att kommissionen främst inriktade sin bedömning på budgetaspekter (t.ex. för att undkomma den potentiella risken för att anslagen automatiskt skulle förfalla och påskynda det låga genomförandet av operativa program osv.) i stället för på ändamålsenligheten i de föreslagna ändringarna, dvs. hur ESF-medel bäst kan utnyttjas för att hjälpa unga människor att hitta ett arbete eller öka sin anställningsbarhet. Genom sin bedömning och sina kommentarer till medlemsstaterna såg kommissionen inte till att de inlämnade ändringarna av operativa program var motiverade när det gällde att uppnå bättre resultat. Inte heller försäkrade den sig om att den föreslagna omplaneringen var ett lämpligt sätt att tillgodose de särskilda behoven hos de olika grupperna av unga människor (se ruta 5).

61

Enligt ESF-ramen för 2007–2013 var medlemsstaterna visserligen inte skyldiga att fastställa eller justera resultatindikatorer som skulle möjliggöra en bättre bedömning av ändamålsenligheten i den omfördelade finansieringen för ungdomar, men kommissionen uppmuntrade dem i regel inte heller att göra det. Vid revisionen konstaterade vi att med undantag av Portugal (det operativa programmet Mänsklig potential, se ruta 6) och Spanien (det operativa programmet Navarra) hade inte de andra granskade operativa programmen några relevanta resultatindikatorer.

Ruta 5

Exempel på en föreslagen ändring av ett operativt program som kommissionen inte bedömde ur ett resultatperspektiv

I Spanien (operativt program Navarra) motiverade regionen omplaneringen med de två målen att påskynda det långsamma genomförandet av det operativa programmet (som i december 2011 riskerade att inte utnyttja alla fördelade medel) och minska den ekonomiska krisens effekt på ungdomar, människor över 45 år, personer med en funktionsnedsättning och långtidsarbetslösa. Inom ramen för detta operativa program var ett av syftena att stärka programmen för grundläggande yrkeskvalifikationer som erbjuder en väg för ungdomar som inte har något intyg om grundläggande utbildning.

Trots att kommissionen i sin bedömning anger att ett av målen med revideringen var att möta den befintliga efterfrågan på utbildnings-, vidareutbildnings- och omskolningsåtgärder förklarar inte regionen ändringarna av det operativa programmet med någon information om vad för slags vidareutbildnings- och omskolningsåtgärder som krävs. Det fanns ingenting som visade att kommissionen försökte ta reda på om de ändringar av utbildningssystemen som de regionala myndigheterna i Navarra föreslog gick i en riktning som innebar att de skulle erbjuda vidareutbildningsåtgärder som motsvarade arbetsmarknadens efterfrågan.

Målet att öka utnyttjandet av tillgänglig finansiering var också ett av huvudmålen vid revideringen av de föreslagna ändringarna av det operativa programmet för Irland, Italien (Sicilien) och Portugal.

Ruta 6

Exempel på god praxis för att fastställa en ny resultatindikator

Efter mötet i insatsgruppen lanserade Portugal ett program för att få unga att komma vidare (Impulso Jovem). Det består av en rad åtgärder som riktas till arbetslösa ungdomar och ger dem arbetserfarenhet så att de lättare ska kunna integreras på arbetsmarknaden.

Genom det operativa programmet inom ESF Mänsklig potential infördes en ny serie med yrkespraktikstjänstgöringar kallade ”anställningspass” som en del av programmet Impulso Jovem. Genom ändringen av det operativa programmet höjde man målvärdet för två resultatindikatorer (antalet skapade arbetstillfällen och antalet praktikanter som integrerats efter praktiken) så att det speglade den ökade anslagstilldelningen. Dessutom införde man en ny indikator – antalet arbetstillfällen som skapas genom att socialförsäkringsavgifter återbetalas – för att kunna mäta resultatet av stödet till anställning av ungdomar som innebär att socialförsäkringsavgifter återbetalas på villkor att nettoarbetstillfällen skapas.

De ungdomshandlingsplaner som utarbetades varierade i detaljrikedom och man hänvisade endast i begränsad utsträckning till insatsgrupperna i de nationella reformprogrammen

62

Enligt den information som vi har fått från kommissionen har fem av de åtta medlemsstaterna utarbetat ungdomshandlingsplaner efter mötena i insatsgrupperna trots att det inte är ett krav: Grekland, Italien (Sicilien)⁴⁰, Litauen, Portugal och Slovakien⁴¹. Enligt kommissionen är det främsta målet med dem att fastställa specifika politiska och budgetmässiga åtgärder för att stödja jobbskapande och utbildning för ungdomar, motverka kompetensglapp och komma till rätta med problemet att ungdomar slutar skolan i förtid.

63

Fyra av handlingsplanerna (för Grekland, Litauen, Portugal och Slovakien⁴²) omfattade åtgärder som ESF skulle stödja och innehöll en varierande grad av uppgifter om hur finansieringen skulle riktas om till riktade åtgärder som bekämpade ungdomsarbetslösheten. Handlingsplanen 2012 för Italien (Sicilien) finansierades med nationella resurser som frigjordes genom att EU:s medfinansieringssats för detta regionala operativa program inom ESF höjdes och inbegrep inte någon ESF-finansiering.

64

Vår granskning visade att alla åtgärder i ungdomshandlingsplanerna inte var tydligt riktade till den identifierade prioriterade gruppen. Trots att man enligt kommissionens dokument vid insatsgruppens möte i Portugal till exempel uppgav att högt kvalificerade ungdomar var en prioritering för att bekämpa ”hjärnflykten” var de åtgärder som skulle få stöd av ESF inte specifikt riktade till ungdomar med höga kvalifikationer⁴³ (se ruta 7).

Ruta 7

Exempel på när åtgärderna var bristfälligt riktade till identifierade prioriterade grupper

I protokollen från mötet i insatsgruppen står det att man ”i den strategiska planen särskilt ska inrikta sig på personer med master- och doktorsexamen för att motverka ’hjärnflykten’ och ställa högt kvalificerade personers expertkunskaper i Portugals arbetsmarknads och företags tjänst”. I Portugals ungdomshandlingsplan, som lämnades av kommissionen, motsvarade dock den enda åtgärd som särskilt riktade sig till kategorin högt utbildade endast 11 % av de ESF-resurser som anslagits till planen.

65

Medlemsstaterna skulle kunna ta med delar av dessa ungdomshandlingsplaner i sina nationella reformprogram. De programmen bedöms av kommissionen inom ramen för den europeiska planeringsterminen. Därför tittade vi även på de nationella reformprogrammen från 2012 och 2013 för de åtta medlemsstaterna och motsvarande bedömning från kommissionen för att ta reda på om de hänvisade till utfallen av mötena i insatsgrupperna.

66

Vi konstaterade att medlemsstaterna endast hänvisade i allmänna termer till resultatet av insatsgruppernas möten och deras betydelse för den nya inriktningen på ESF-finansiering till åtgärder för ungdomssysselsättningen i de nationella reformprogrammen (se ruta 8).

67

I kommissionens bedömning av de nationella reformprogrammen var hänvisningen till insatsgrupperna också främst kopplad till allmänna uttalanden om belopp som höll på att omplaneras till åtgärder som stöder ungdomar och inte till konkreta lösningar på den specifika situationen och arbetslösa ungdomars behov och åtgärdernas förväntade effekt.

Ruta 8

Exempel på ESF-finansierade åtgärder för ungdomssysselsättning som anges i de nationella reformprogrammen

I Italiens nationella reformprogram för 2012 angav man att omplaneringen skulle utökas till nya åtgärder för ungdomars utbildning och anställningsbarhet inom ramen för den arbetsgrupp för ungdomsarbetslöshet och entreprenörskap mellan EU och Italien som inrättades efter Europeiska rådet av den 30 januari 2012. Det lämnades dock inga uppgifter om vilka åtgärder som berördes av omplaneringen.

Irlands nationella reformprogram för 2012 innehöll ett avsnitt om ungdomsarbetslöshet. I det nämndes att en kommissionsdelegation kom på besök i februari för att diskutera de största utmaningar som ungdomsarbetslösheten medför. Men den innehöll ingen beskrivning av vad besöket ledde till i fråga om åtgärder som skulle kunna få stöd av EU-medel. I texten stod det att den irländska regeringen var fortsatt ”engagerad i arbetet med att ta fram innovativa politiska lösningar för att ta sig an denna stora utmaning”.

Kommissionens övervakning och rapportering av resultatet av initiativet med insatsgrupper

68

När det gäller kommissionens uppföljning av initiativet med insatsgrupper undersökte vi om

οdet fanns specifika övervakningsrutiner för insatsgruppernas omplanerade och omfördelade belopp,

οkommissionens rapportering innehöll relevant och tillförlitlig information om initiativets faktiska resultat.

Kommissionens uppföljning av resultatet av initiativet med insatsgrupper gjordes på grundval av ESF:s befintliga standardrutiner för övervakning

69

Kommissionen har tillsammans med medlemsstaterna övervakat insatsgruppernas ändringar av operativa program till förmån för ungdomar utifrån ESF:s befintliga regelverk, särskilt via de årliga genomföranderapporterna och den årliga granskningen av de operativa programmen.

70

De årliga genomföranderapporterna som vi granskade visade att det inte fanns mycket information om arbetet med omplaneringen och vilka resultat som uppnåtts. I regel innehåller de endast exempel och ingen enhetlig och jämförbar information om särskilda ungdomsmålgrupper. Vi konstaterade att Spanien (operativt program Navarra) var det enda fallet där kommissionen uttryckligen begärde att medlemsstaten skulle ta med övervakningsindikatorer beträffande Initiativet Bättre möjligheter för unga⁴⁴ i sina iakttagelser om genomföranderapporten för 2012.

71

Vi tittade även på protokollen från de årliga granskningsmötena som vi fick från kommissionen och konstaterade att kommentarerna i fyra av de sju granskade fallen⁴⁵ handlade om ekonomiskt genomförande och output och inte om faktiska resultat. I protokollen hänvisade man till de resultat som uppnåtts inom ramen för initiativet med insatsgrupper när det gällde Italien, Litauen och Slovakien.

72

Enligt vår analys godkände kommissionen de uppgifter som medlemsstaterna lämnade vid de årliga granskningsmötena utan att göra tillräckliga kontroller (se ruta 9).

Ruta 9

Exempel på problem som beror på de uppgifter som medlemsstaterna rapporterar om vad som har uppnåtts

Enligt kommissionens protokoll från det årliga granskningsmöte som hölls med de litauiska myndigheterna i januari 2014 hade målen för tre åtgärder redan uppnåtts⁴⁶. Vår beräkning visade att man i själva verket endast hade uppnått 72 % av målvärdet för åtgärden att tillhandahålla mikrokrediter.

Brister i kommissionens rapportering om resultatet av initiativet med insatsgrupper

73

För att Europeiska rådet skulle hållas underrättat om hur långt insatsgrupperna hade kommit i arbetet med omplanering har kommissionen då och då bett ESF:s förvaltningsmyndigheter informellt om information om situationen i medlemsstaten och särskilt om omplanerade/omfördelade ESF-medel och om det uppskattade antalet personer som sannolikt skulle dra nytta av dem. Kommissionen begränsade förfrågningarna om information till outputindikatorer (t.ex. deltagande i ESF-åtgärder) och inte till resultat (se punkt 26).

74

Utifrån denna information rapporterade kommissionen om resultatet av initiativet med insatsgrupper till Europeiska rådet när det bad om lägesrapporter (i maj 2012, november 2012, mars 2013, juni 2013 och oktober 2013) och på eget initiativ (i mars 2014).

75

Vår genomgång av kommissionens lägesrapporter till Europeiska rådet och andra meddelanden visade att rapporterna inte innehöll någon kvalitativ analys av genomförandet av de omplanerade och omfördelade medlen (se ruta 10).

76

Exempel som presenterades som ”konkreta åtgärder” och ”landspecifika resultat om hur insatsgrupperna har hjälpt ungdomar” var ibland alltför översiktliga (se ruta 11).

Ruta 10

Exempel på begränsningar i kommissionens analys i lägesrapporterna till Europeiska rådet

Insatsgruppernas lägesrapporter innehöll endast en begränsad beskrivning av insatsgruppernas resultat. Lägesrapporten från maj 2012 för Grekland till exempel innehöll följande mening: ”efter insatsgruppens arbete under våren 2012 håller nya riktade åtgärder för ungdomar på att vidtas” men man specificerade inte vilka nya ungdomsåtgärder som skulle få stöd av ESF eller hur stora anslag det gällde.

När det gällde Spanien uppgav man dessutom att 135 miljoner euro riktades till en offentlig arbetsförmedling som skulle hjälpa ungdomar att hitta jobb. De kompletterande medlen gick till stödåtgärder som redan genomfördes på nationell nivå just för att fler ungdomar skulle få hjälp att hitta jobb, men man sade ingenting om hur ändamålsenliga åtgärderna hade varit tidigare.

Ruta 11

Exempel på överoptimistisk rapportering om konkreta åtgärder

När det gäller det regionala operativa programmet inom ESF för Italien (Sicilien) finansierades inte åtgärder till förmån för ungdomars sysselsättning genom att ESF-resurser överfördes utan genom att nationella resurser som ursprungligen hade fördelats till det operativa programmet frigjordes genom en ökad EU-medfinansieringssats. Det gjordes på villkor att de nationella medlen helt och hållet avsattes för ungdomar. Det ledde till en plan värd 452 miljoner euro, som förväntades gynna 50 000 unga människor. Kommissionen meddelade och rapporterade i flera lägesrapporter till rådet mellan maj 2012 och juni 2013 att planen höll på att genomföras.

I juni 2013 informerade övervakningskommittén kommissionen om att planen hade försenats kraftigt i uppstartsfasen. Projektet inleddes till sist i juni 2014 men direkt efteråt, i augusti samma år, drog den sicilianska regionen tillbaka beslutet att godkänna och finansiera projektet att genomföra de planerade åtgärderna. Det berodde på stora brister i it-systemet för att välja ut deltagare, som hade lett till att cirka 54 % av användarna inte hade tillträde till urvalsprocessen⁴⁷.

77

All offentliggjord information kom från kommissionens olika förfrågningar till medlemsstaterna och därför blev den tvungen att göra om samma förfarande varje gång en ny lägesrapport skulle lämnas till rådet och/eller offentliggöras. När det gäller sådan information som medlemsstaterna lämnar frivilligt har kommissionen inte något mandat att genomföra kontroller av tillförlitligheten och/eller rimligheten. Det innebär en potentiell risk för att otillförlitlig eller felaktig information tas med i lägesrapporterna till rådet. Men inte heller kontrollerna av uppgifter som rapporterades inom ESF-ramen var alltid ändamålsenliga (se ruta 12).

Ruta 12

Exempel på otydlig information till intressenter

Enligt lägesrapporten om insatsgruppen från mars 2014 om Portugals initiativ Impulso Jovem hävdade kommissionen att 143 miljoner euro i ESF-medel i Portugal hade omfördelats och att åtaganden hade gjorts för hela beloppet vid utgången av 2013. Man hade nått 56 000 unga människor. Men det verkar vara ett målvärde som ska uppnås och inte det resultat som uppnåtts hittills. Enligt uppgifterna om det operativa programmets anslagsutnyttjande och uppgifterna i den årliga genomföranderapporten 2013 om det operativa programmet Mänsklig potential hade man i själva verket nått färre än de 10 000 unga människor.

20Artikel 10 i förordning (EG) nr 1081/2006. Artiklarna 66–68 i rådets förordning (EG) nr 1083/2006. Bilaga XVIII till kommissionens förordning (EG) nr 1828/2006 av den 8 december 2006 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1083/2006 om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden och för Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1080/2006 om Europeiska regionala utvecklingsfonden (EUT L 371, 27.12.2006, s. 1).

21Bilaga XXIII till kommissionens förordning (EG) nr 1828/2006.

22I expertnätverkets rapport 2014 med en utvärdering av ESF:s främsta resultat 2007–2013 konstaterade man att det visserligen finns omfattande information om varje medlemsstats output men att det är värre ställt med resultatet. Inte ens för tre centrala resultat – nya arbetstillfällen, förvärvade kvalifikationer och egenföretagande – gick det att få absoluta tal som tagits fram på ett enhetligt sätt för ett antal medlemsstater. Om det saknas absoluta tal går det inte att generera aggregerade siffror i medlemsstaterna som avser resultatet av ESF-finansierade interventioner (punkt 5 i sammanfattningen).

23Revisionsrättens särskilda rapporter nr 3/2000, No 12/2001, nr 1/2006, nr 17/2009 och nr 25/2012 (http://eca.europa.eu).

24KOM(2010) 477 slutlig, 15.9.2010 Unga på väg: Ett initiativ för att släppa fram potentialen hos ungdomar att uppnå smart och hållbar tillväxt för alla i Europeiska unionen, s. 16.

25Europeiska kommissionens generaldirektorat för sysselsättning, socialpolitik och inkludering, The European Social Fund: Giving Young People a Better Start in Life (Europeiska socialfonden: ge ungdomar en bättre start i livet), december 2011.

26Bilaga IV till rådets förordning (EG) nr 1083/2006.

27KOM Memo 12/100, 14.2.2012.

28Till exempel med hjälp av den regelbundna och systematiska bedömning som Europeiskt centrum för utveckling av yrkesutbildning (Cedefop) gör av kompetensprognoser på medellång och lång sikt på EU-nivå, indelade efter sektor, yrke, kvalifikationsnivå och land eller den pågående forskning som bedrivs av Internationella arbetsorganisationen och Europeiska fonden för förbättring av arbets- och levnadsvillkors (Eurofound).

29I till exempel landrapporten för Irland identifierades personer under 35 år bland de grupper av unga människor som var värst drabbade av arbetslöshet (utan högre utbildning); landrapporten för Spanien hänvisade till ESF-åtgärder som riktades till arbetslösa personer på 25 år eller mer; landrapporten för Portugal hänvisade också till åldersgruppen 25–29.

30Eurostats analys av sysselsättningsdata visar ett negativt förhållande mellan arbetslösheten och lediga jobb, vilket är en god illustration av jobbmatchningsfunktionerna (Beveridge-kurvan). Så här såg det ut i EU-27 fram till det första kvartalet 2010. Efter det har det ökade antalet lediga jobb inte haft någon effekt på arbetslösheten. Källa: Eurostat, Skills mismatches and labour mobility (kompetensglapp och arbetstagarnas rörlighet) (28.5.2013).

31Generaldirektoratet för sysselsättning, socialpolitik och inkluderings interna dokument: Preliminärt arbetsdokument för Initiativet Bättre möjligheter för unga (8 februari 2012) och Modernisation of Public Employment Service and Active Labour Market Policies in Spain (modernisering av offentlig arbetsförmedling och aktiv arbetsmarknadspolitik i Spanien (KOM, oktober 2011, s. 9).

32Assessment of youth-oriented activities in Latvia (bedömning av ungdomsinriktade aktiviteter i Lettland). Dokument som generaldirektoratet för sysselsättning, socialpolitik och inkludering överlämnade till revisionsrätten i samband med revisionen.

33Generaldirektoratet för sysselsättning, socialpolitik och inkluderings rapport om initiativet med insatsgruppen till mötet den 22 februari 2012 i Italien.

34Generalsekretariatets operativa slutsatser skickades till Spaniens permanenta EU-representant den 14 maj 2012.

35Generalsekretariatets operativa slutsatser skickades till Greklands permanenta EU-representant den 14 maj 2012.

36Europeiska kommissionens generaldirektorat för sysselsättning, socialpolitik och inkludering, Ungdomssysselsättningsinitiativet och Europeiska socialfonden, Europeiska socialfondens tematiska rapport, mars 2014.

37De ESF-resurser som kommissionen rapporterade inbegriper för Italien en omfördelning av nationella medel till åtgärder mot ungdomsarbetslöshet, vilket blev möjligt genom att den nationella medfinansieringssatsen för operativa program inom ESF och Eruf minskades. De ekonomiska resurser som då frigjordes på mer än 1,5 miljarder euro investerades inom en nationellt finansierad handlingsplan för sammanhållning i en rad initiativ, inbegripet flera som gynnade arbetslösa ungdomar.

38Artikel 48 i rådets förordning (EG) nr 1083/2006.

39KOM Memo 12/100, 14 februari 2012.

40Italiens (Sicilien) plan för ungdomssysselsättning lades fram den 19 december 2011 (dvs. före initiativet med insatsgrupper) inom ramen för landets sammanhållningsplan. Planen för ungdomssysselsättning gäller 452 miljoner euro i nationella resurser som gjorts tillgängliga som en följd av den ökade ESF-medfinansieringen från EU-budgeten för Siciliens operativa program inom ESF för att anslagen inte ska dras tillbaka.

41I Slovakien var ungdomshandlingsplanen inte direkt ett resultat av arbetet med insatsgrupperna. Man hade börjat utarbeta den tidigare i samband med det nationella reformprogrammet och genomförandet av den ändrade lagen om yrkesutbildning.

42I Slovakiens fall ingick arbetslösa ungdomar under 29 år i målgruppen men även missgynnade människor över 50 år. Det exakta belopp som fördelades i stöd till ungdomar och antalet jobb som skulle skapas per målgrupp specificerades inte.

43Nivå sju och nivå åtta i Quadro Nacional de Qualificacões.

44Inom ramen för vilket arbetet med insatsgrupper ägde rum.

45År 2012 hölls inget årligt granskningsmöte när det gällde Irland.

46Yrkesutbildning och utbildning för unga, stöd till förvärv av yrkeskompetens och tillhandahållande av mikrokrediter.

47Regionen Sicilien, Decreto del Dirigente Generale Numero 4567 av den 18 augusti 2014.

Slutsatser och rekommendationer

78

Vi drog slutsatsen att ändamålsenligheten i kommissionens rådgivande stöd till medlemsstaterna när det gällde insatsgrupperna var begränsad på grund av att den tillgängliga informationen om hur befintliga ESF-åtgärder eller nationella åtgärder för arbetslösa unga människor fungerar i praktiken inte var tillräckligt omfattande och inte av tillräckligt god kvalitet (se punkterna 25–37). Kommissionens bedömning av de ändringar av operativa program som medlemsstaterna föreslog var främst inriktad på budgetaspekter och inte på hur dessa ESF-medel bäst kan utnyttjas (se punkterna 58–61). Slutligen fanns brister i kommissionens rapportering av resultatet av initiativet med insatsgrupper fram till 2014 (se punkterna 73–77).

Kommissionen gav rådgivande stöd till medlemsstaterna men begränsades av att den tillgängliga informationen inte var tillräckligt omfattande och inte av tillräckligt god kvalitet

79

Initiativet med insatsgrupper kunde inte infria de höga förväntningar som väcktes vid Europeiska rådets informella möte 2012, inte minst därför att kommissionen endast hade tillgång till begränsad information på grund av de övervaknings- och rapporteringsrutiner som fastställdes i förordningarna för programperioden 2007–2013. Det innebar att kommissionen inte hade

οnågon översikt över befintliga ESF-finansierade åtgärder för ungdomars sysselsättning och över vilka åtgärder som hade varit framgångsrika när det gällde de resultat som de förväntades uppnå och de som de faktiskt uppnådde i medlemsstaterna; sådan information kunde ha bidragit till praktiska och kortsiktiga förslag till hur ESF-medel skulle omdirigeras till åtgärder som hade visat sig vara ändamålsenliga i det förflutna eller någon annanstans,

οfullständig och aktuell information om tillgänglig ESF-finansiering som eventuellt skulle kunna omplaneras eller omfördelas.

80

Som ett led i sitt förberedande arbete utarbetade kommissionen landrapporter för var och en av de åtta berörda medlemsstaterna. Den samordnade även insatsgruppernas möten och sammanställde operativa slutsatser när det gällde omplaneringen och omfördelningen av ESF-medel. Även om det arbetet var ett positivt bidrag från kommissionen genomfördes det med de begränsningar som beskrivs ovan.

81

Vår analys visade också att de insatsgrupper som inrättades i de åtta medlemsstaterna lade fram begränsade särskilda förslag till hur man kan uppnå snabbare och mer ändamålsenliga resultat för arbetslösa ungdomar. Det krävs ett bredare, hållbarare och mer långsiktigt initiativ för att särskilda nationella ungdomshandlingsplaner av den typ som kommissionen avsåg ska kunna tas fram och för att medlemsstaterna ska kunna utnyttja strukturmedel på ett ändamålsenligt sätt som ett stöd i sina insatser att minska ungdomsarbetslösheten.

Rekommendation 1

Inför framtida initiativ av det här slaget bör kommissionen vederbörligen beakta alla möjligheter och begränsningar mot bakgrund av det politiska och rättsliga läget, sina särskilda kunskaper och expertkunskaper på området (på grundval av genomförandet av EU-finansierade och nationellt finansierade åtgärder) och tillgången på ekonomiska resurser i EU och medlemsstaterna.

Initiativet med insatsgrupper ledde till att ESF omplanerades och omfördelades, men kommissionens bedömning av ändringarna av operativa program var främst inriktad på budgetaspekter

82

Enligt medlemsstaternas information till kommissionen uppgick det totala beloppet av omplanerade och omfördelade ESF-medel i sju av de åtta medlemsstater som berördes av initiativet till 1,9 miljarder euro i juni 2013. Men det är svårt att få fram en exakt övergripande uppgift eftersom all ESF-omplanering inte nödvändigtvis är en följd av initiativet med insatsgrupper utan kan bero på andra saker.

83

Efter insatsgruppernas möten och baserat på de operativa slutsatserna av dem utarbetade alla medlemsstater ungdomshandlingsplaner eller beaktade dessa aspekter i sina nationella reformprogram, men i båda fallen var de allmänt hållna. All omplanering av ESF-finansiering som krävs i det här sammanhanget får endast göras av den berörda medlemsstaten genom ett förslag till ändringar av de aktuella operativa programmen. Kommissionen ska sedan bedöma medlemsstatens motivering och godkänna ändringen om motiveringen bedöms vara tillfredsställande.

84

Vi konstaterade att kommissionen, när den bedömde medlemsstaternas förfrågningar om att ändra de operativa programmen i urvalet, inte undersökte om det var mer sannolikt att de omplanerade ESF-medlen skulle hjälpa ungdomar att hitta ett jobb eller öka sin anställningsbarhet än de åtgärder som var planerade från början. I stället var bedömningen främst inriktad på budgetaspekter av omplaneringen. Utifrån den information som medlemsstaterna lämnade till kommissionen drog vi slutsatsen att det inte heller går att bedöma i hur stor utsträckning de omplanerade och/eller omfördelade ESF-medlen 2012 var inriktade på de särskilda behoven hos de olika grupperna av arbetslösa ungdomar.

Rekommendation 2

Inför programperioden 2014–2020 bör kommissionen

a)försäkra sig om att medlemsstaternas framtida förfrågningar om omplanering kommer av att de förväntar sig att uppnå bättre resultat och inte av att i första hand lösa svårigheter med att absorbera EU-medel,

b)endast godkänna medlemsstaternas förfrågningar om ändringar av operativa program om de ytterligare resultat som de förslagna budgetöverföringarna förväntas ge rimligen kan uppnås,

c)kräva att medlemsstaterna rapporterar tillräckligt ingående både om exceptionella överföringar inom operativa program och ändringar inom prioriteringar i de årliga genomföranderapporterna och presenterar uppnådda resultat,

d)aktivt delta i de operativa programmens övervakningskommittéer och uppmana medlemsstaterna att vidta lämpliga åtgärder när bedömningen av de årliga genomföranderapporterna tydligt visar att målen inte kommer att uppnås.

Brister i kommissionens rapportering till rådet om effekten av initiativet med insatsgrupper

85

Kommissionen var medveten om begränsningarna i den information som systematiskt lämnas av medlemsstaterna enligt ESF:s övervakningsrutiner för att den ska kunna lämna regelbundna lägesrapporter till rådet om initiativet och bad därför då och då om information från medlemsstaterna. När det gäller sådan information som medlemsstaterna lämnar frivilligt har kommissionen inte något mandat att genomföra kontroller av tillförlitligheten och/eller rimligheten. Men inte heller kontrollerna av de uppgifter som rapporterades inom ESF-ramen var alltid ändamålsenliga.

86

Analysen av den information som lämnas till rådet visade därmed på en del brister i fråga om fullständighet, enhetlighet och tillförlitlighet. Eftersom kommissionen inte gör några systematiska kontroller av medlemsstaternas information finns det en potentiell risk för att uttalandena i de lägesrapporter som den lämnar till rådet är otillförlitliga eller felaktiga.

Rekommendation 3

Kommissionen bör försäkra sig om att minimikontroller av uppgifternas tillförlitlighet och rimlighet görs systematiskt när den använder uppgifter från medlemsstaterna i sina meddelanden.

Denna rapport antogs av revisionsrättens avdelning II, med ledamoten Henri Grethen som ordförande, vid dess sammanträde i Luxemburg den 11 november 2015.

För revisionsrätten

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
ordförande

Kommissionens svar

Sammanfattning

I

Kommissionens gemensamma svar på punkterna I, II, III och IV:

Ungdomsarbetslösheten har varit ett utbrett problem i många medlemsstater under det senaste årtiondet. Även om insatsgrupperna är ett tillfälligt instrument har de hjälpt till att sätta detta problem, som har förvärrats av den ekonomiska krisen, högt upp på den politiska dagordningen i Europa.

Denna nya medvetenhet har lett till ett antal konkreta åtgärder både på EU-nivå och medlemsstatsnivå, i synnerhet ungdomsgarantin och sysselsättningsinitiativet för unga (nedan kallat sysselsättningsinitiativet). I ungdomssysselsättningspaketet (2012), som var en uppföljning till det mer omfattande sysselsättningspaketet, ingick ett förslag om inrättande av en ungdomsgaranti. Detta resulterade i en rekommendation som antogs av rådet i april 2013.

Detta har även lett till att EU:s ledare har vidtagit konkreta åtgärder inom det finansiella området genom att lägga fram sysselsättningsinitiativet för unga (2013). Initiativet syftar särskilt till att stödja unga människor som varken arbetar eller studerar i regioner där ungdomsarbetslösheten är högre än 25 %. Sysselsättningsinitiativet har, tillsammans med Europeiska socialfonden (ESF), gett medlemsstaterna riktad finansiering för att börja förverkliga ungdomsgarantin i praktiken.

IV

Kommissionen påpekar att den summa av ”tillgängliga” ESF-medel som uppskattades av medlemsstaterna var preliminär, vilket framför allt berodde på ansökningsomgångar som redan hade inletts och avtalsarrangemang inom de berörda operativa programmen.

V

Kommissionen anser att initiativet med insatsgrupperna har uppfyllt de politiska förväntningar som Europeiska rådet framförde i sina slutsatser av den 30 januari 2012. Huvudsyftet med de gemensamma insatsgrupperna – ett målinriktat och tillfälligt initiativ – var att mobilisera EU-instrument och nationella instrument, däribland strukturfonderna, och att diskutera vilka politiska reformer som ska ingå i planerna för ungdomssysselsättningen. Tanken var att grupperna skulle ”röra om i grytan” genom att öka medvetenheten på högsta politiska nivå, skynda på beslutsfattandet och ge åtgärderna en tydligare inriktning utan att skapa ytterligare administrativa eller/och rättsliga förfaranden.

Kommissionen anser även att insatsgrupperna utgjorde ett viktigt bidrag genom att bana väg för nya initiativ för att bekämpa ungdomsarbetslösheten, däribland ungdomsgarantin, sysselsättningsinitiativet och den förbättrade planeringen inom ESF för åren 2014–2020, med en ökad inriktning på unga människor.

Kommissionen använde alla tillgängliga instrument i förebyggande syfte, med hänsyn till den rättsliga ramen, för att uppnå målen med insatsgrupperna och rapportera om dem.

När det gäller medel som har använts genom delad förvaltning har kommissionen inte alltid tillgång till utförlig information om alla åtgärder som stöds. Ett av målen med insatsgruppernas möten var just att dubbelkolla uppskattningarna av de tillgängliga ESF-medlen med medlemsstaterna för att se till att den bästa och mest aktuella informationen användes. Kommission gav därför råd och vägledning utifrån den information som erhållits och den politiska bedömning som gjorts inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

När det gäller lämpligheten hos de åtgärder som finansierades (de åtgärder för ungdomssysselsättning som stöds av ESF är i första hand utbildning, yrkeserfarenhet, anställningsstöd, fortutbildning och vidareutbildning) hade inriktningen varit att styra medlemsstaterna till att stödja de åtgärder som var mest framgångsrika.

I sin regelbundna rapportering till Europeiska rådet rapporterade kommissionen, på grundval av uppgifter från medlemsstaterna, om en positiv utveckling tack vare mobiliseringen av insatsgrupperna när det gäller de åtgärder som vidtagits i praktiken, det nationella budgetstödet och antalet ungdomar som stöds. Kommissionen anser att de medel som omplanerades för att öka det finansiella stödet till väl fungerande ungdomsprogram bidrog till en tydlig förbättring av EU:s stöd till unga människor.

När det gäller övervakningen konstaterar kommissionen att medlemsstaterna vid delad förvaltning är ansvariga för att inrätta övervaknings- och rapporteringssystem och för att säkerställa deras tillförlitlighet, vilket sedan blir föremål för kommissionens revisioner. Kommissionen hade uppgifter från den rapportering som krävs enligt ESF-förordningen till sitt förfogande. Eftersom insatsgrupperna var en politisk åtgärd och presenterades som en sådan från början, samlade kommissionen dessutom in informella uppgifter genom frågeformulär och förfrågningar om upplysningar samt genom andra politiska förfaranden, framför allt den europeiska planeringsterminen. När det gäller sådan information har kommission inte något rättsligt mandat att kontrollera tillförlitligheten och/eller rimligheten.

VI Första strecksatsen

Kommissionen godtar denna rekommendation.

Kommissionen tar alltid hänsyn till de politiska, juridiska, ekonomiska och administrativa sammanhangen i sina handlingar. I det särskilda fallet med initiativet med insatsgrupper var kommissionen medveten om att man skulle stöta på begränsningar. Detta var emellertid inte någon anledning till att vara passiv. Med tanke på den oacceptabla arbetslöshetssituationen för unga människor var kommissionen fast besluten att vidta alla möjliga åtgärder för att förbättra situationen.

När det gäller denna typ av åtgärder utgår kommissionen i regel systematiskt från den expertkunskap som har byggts upp i och med genomförandet av EU:s struktur- och investeringsfonder, i synnerhet Europeiska socialfonden, och även sitt deltagande i den europeiska planeringsterminen.

VI Andra strecksatsen a)

Kommissionen godtar denna rekommendation och anser att den nuvarande rättsliga ramen omfattar de nödvändiga kraven.

Den rättsliga ramen för ESI-fonderna för åren 2014–2020 ger redan tillräckliga förutsättningar för att säkerställa bättre valuta för pengarna. Detta ska bland annat uppnås genom fastställande av en resultatram och en resultatreserv, förhandsvillkor samt gemensamma output- och resultatindikatorer. Användningen och planeringen av ESI-fonderna är dessutom tätt knuten till unionens strategi för tillväxt och sysselsättning samt de landsspecifika rekommendationerna.

Enligt artikel 30 i förordningen om gemensamma bestämmelser måste en ändring av ett operativt program åtföljas av en motivering från medlemsstaten beträffande ändringens förväntade effekt på uppnåendet av de nationella Europa 2020-målen och de mål som är specifika för det operativa programmet.

Artikel 23 i förordningen om gemensamma bestämmelser gör det även möjligt för kommissionen att på eget initiativ begära att en medlemsstat föreslår ändringar i sina operativa program för att säkerställa en överensstämmelse med rådets rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen och att därigenom säkerställa att ESI-fonderna stöder lämpliga prioriteringar för tillväxt och jobb på nationell eller regional nivå.

Kommissionen konstaterar att tillsynen över eventuella frågor om budgeten och utnyttjandet av medel också är en del av kommissionens tillsynsroll.

VI Andra strecksatsen b)

Kommissionen godtar denna rekommendation och anser även att den nuvarande rättsliga ramen omfattar de nödvändiga kraven.

I artikel 30 i förordningen om gemensamma bestämmelser fastställs uttryckligen att medlemsstaten ska tillhandahålla all nödvändig ytterligare information till kommissionen i samband med dess bedömning av medlemsstatens motivering och vid begäran om ytterligare information. Dessutom gäller andra särskilda regler vid ändring av operativa program i samband med fördelningen av resultatreserven.

VI Andra strecksatsen c)

Kommissionen godtar denna rekommendation och anser även att den nuvarande rättsliga ramen omfattar de nödvändiga kraven.

I förordningen om gemensamma bestämmelser fastställs att rapporteringen omfattas av artikel 50 om årliga genomföranderapporter för alla relevanta aspekter när det gäller resultat. Medlemsstaterna är även skyldiga att rapportera på grundval av de insatskategorier som anges i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 215/2014.

VI Andra strecksatsen d)

Kommissionen godtar denna rekommendation och anser att den redan är gällande praxis, även med tanke på kommissionens särskilda ansvar som deltagare i övervakningskommittén.

VI Tredje strecksatsen

Kommissionen godtar denna rekommendation. Inom ramen för delad förvaltning kontrollerar kommissionen bland annat stabiliteten hos systemen för registrering och arkivering av redovisningen och de uppgifter om genomförandet som tillhandahålls av medlemsstaterna. Detta sker vanligtvis genom ett systematiskt revisionsarbete som utförs av både kommissionen och de nationella revisionsmyndigheterna.

För åren 2014–2020 fastställs i förordningen om gemensamma bestämmelser att förvaltningsmyndigheten för ESF/sysselsättningsinitiativet ska samla in, lagra och registrera tillförlitliga uppgifter om indikatorer i ett datorsystem (artikel 125.2 a, d och e), som är föremål för kommissionens revisioner.

Inledning

09

Kommissionen föreslog att man skulle inrätta insatsgrupper i de medlemsstater där ungdomsarbetslösheten låg betydligt högre än genomsnittet i EU, och detta förslag fick stöd av Europeiska rådet. Vid denna tidpunkt var EU-genomsnittet 22,3 %, och därför valdes ett referensvärde på 30 %. Åtta medlemsstater kvalificerade sig för denna åtgärd, och denna nivå stämde överens med Europeiska rådets uttalande. Kommissionen anser att den handlade i enlighet med Europeiska rådets uttalande.

Iakttagelser

Kommissionens gemensamma svar på punkterna 25 och 26

Kommissionen har endast rätt att övervaka EU:s medel i enlighet med bestämmelserna i föreskrifterna, och medlemsstaterna har stor handlingsfrihet när det gäller rapporteringen av resultatuppgifter. Även om det faktiskt fanns en gemensam (obligatorisk) outputindikator för ungdomar rapporterade medlemsstaterna även de uppnådda årsresultaten i den årliga genomföranderapporten baserat på de specifika indikatorer som definieras i det operativa programmet för varje insatsområde, eftersom dessa indikatorer inte tillåter sammanläggning på EU-nivå. I samtliga fall har kommissionen följt dessa bestämmelser.

27

Kommissionen anser att det finns tillräckligt många indikatorer, även om de är specifika för de enskilda operativa programmen för att man ska kunna övervaka åtgärderna ordentligt.

Det problem som framkom i expertnätverkets studie härrör främst från det faktum att rapporteringen om resultatindikatorer för specifika åtgärder inte var obligatorisk, till skillnad från rapporteringen om outputindikatorer. Därför finns inga heltäckande och överensstämmande uppgifter om resultatindikatorer tillgängliga. Införandet av gemensamma output- och resultatindikatorer för programperioden 2014–2020 kommer att åtgärda detta problem.

28

I den rapport från tjänsten för internrevision (IAS) som revisionsrätten hänvisar till dras slutsatsen att vissa befintliga brister härrör från den rättsliga ram som kommissionen per definition grundar sitt arbete på. I IAS-rapporten konstateras även att betydande förbättringar av resultatkraven infördes med den rättsliga ramen för 2014–2020. Under perioden 2007–2013 var förvaltningsmyndigheterna tvungna att definiera specifika resultatindikatorer och sätta upp mål inom de operativa programmen. Detta föregicks av förhandlingar i samband med planeringen av de operativa programmen. Kommissionen konstaterar att sammanläggningen på EU-nivå därför har varit en utmaning, men anser att dess övervakning av de operativa programmen har skett på lämpligt sätt. Vidare genomförde kommissionen en studie för att analysera alla specifika resultatindikatorer och använde kunskapen för att föreslå gemensamma resultatindikatorer för åren 2014–2020. Man har även inrättat ett utvärderingsnätverk för att försöka sammanföra uppgifterna från förvaltningsmyndigheternas övervakning och utvärdering för att informera om avdelningarnas resultat och kommissionens rapportering.

29

Kommissionen konstaterar att de ansvariga handläggarna inte bara får information om framsteg och ”god praxis” när det gäller genomförandet av de operativa programmen genom de regelbundna bilaterala kontakterna med förvaltningsmyndigheterna, bedömningen av den årliga genomföranderapporten och deltagandet i de möten som föreskrivs av förordningen, utan även genom medlemsstaternas politiska avdelningar inom ramen för den europeiska planeringsterminen. Tack vare deras analys av olika särskilda indikatorer är de väl medvetna om ändamålsenligheten i genomförandet av de olika operativa programmen.

Dessutom inledde kommissionen flera utvärderingar av strategierna för perioden 2007–2013, som kommer att finnas tillgängliga i mitten av 2016. Alla dessa utvärderingar kommer att ge användbara bevis för vad programmen har uppnått. Dessutom kommer särskilda volymer med inriktning på lärdomar och god praxis att ingå i slutrapporterna.

Kommissionens gemensamma svar på punkterna 30 till 32

Kommissionens rapport var en översikt på grundval av de enkäter som skickats till förvaltningsmyndigheterna – dvs. på grundval av medlemsstaternas egen bedömning av vad som fungerade bra som god praxis. Syftet med rapporten var att sprida politiska idéer och metoder för att ”inspirera” beslutsfattarna. Rapporten var inte avsedd att omfatta en utvärdering av ESF-interventionernas kvalitet och ändamålsenlighet.

34

Kommissionen konstaterar att ett av syftena med insatsgruppernas möten var just att tillsammans med medlemsstaterna fastställa hur stor EU-finansiering som skulle finnas tillgänglig och vad man mer kan göra för att tillgodose de arbetslösa ungdomarnas behov.

35

Inom ramen för den delade förvaltningen finns de relevanta uppgifterna om insatserna tillgängliga på medlemsstatsnivå, eftersom de är ansvariga för inrättandet och genomförandet av de olika ansökningsomgångarna. Trots de objektiva begränsningarna i den rättsliga ramen för åren 2007–2013 har kommissionen mer regelbundet försökt att samla in relevanta uppgifter från medlemsstaterna om ESF-stödet till sysselsättningsåtgärder för unga med anknytning till andra EU-omfattande initiativ för ungdomssysselsättning.

36

Kommissionen påpekar att dess beräkningar baserades på uppgifter som frivilligt lämnats in av medlemsstaterna. Dessa beräkningar användes endast som utgångspunkter i de bilaterala diskussionerna, och de uppdaterades systematiskt på grundval av den verkliga situationen i de enskilda medlemsstaterna.

37

Kommissionen medger att ett tekniskt fel gjordes för Slovakien. Diskussionen vid insatsgruppernas möte utgick emellertid från de korrekta siffrorna. 

38

Kommissionen anser att varje bedömning i samband med förberedelserna inför insatsgruppernas möten bör grunda sig på vad kommissionen har meddelat, åtagit sig att göra och rimligen hade kunnat uppnå inom den överenskomna tidsramen och den nuvarande rättsliga ramen.

40

Kommissionen anser att syftet med insatsgrupperna inte var att tillhandahålla förhandsanalyser till medlemsstaterna rörande särskilda grupper av unga människor eller undersökningar av framtida kompetensbehov.

Dessutom är kommissionens analys av arbetsmarknadens behov inte begränsad till de olika ländernas landrapporter, vilka användes som bakgrundsinformation till de bilaterala mötena i insatsgrupperna. Handläggarna vid de geografiska avdelningarna tar fram utförliga landrapporter och utför ingående analyser av situationen vad gäller sysselsättning och socialpolitik i medlemsstaterna, vilka sedan ingår i formuleringen av de landsspecifika rekommendationerna. Att ta itu med ungdomsarbetslösheten kräver en övergripande strategi. I landrapporterna presenteras enhetliga uppgifter och riktlinjer inte bara vad gäller sysselsättningsfrågor, utan även utbildning och andra viktiga aspekter.

I allt arbete, från identifieringen av vilka medlemsstater som har den högsta ungdomsarbetslösheten till de efterföljande analyserna och diskussionerna, har Eurostats standarddefinition av unga människor använts (15–24 år). Den grundläggande tanken med insatsgrupperna var emellertid att säkerställa den lämpligaste åtgärden för varje land, och i en del fall har en viss flexibilitet i definitionen tillämpats när detta motiverades av de nationella förhållandena.

41

Insatsgruppernas roll bestod av att undersöka möjligheterna till snabba åtgärder för att bemöta krisens omedelbara effekt. Kompetensglapp är ett strukturellt problem, och de operativa programmen inom ESF hade redan under 2006 planerats för att hantera arbetsmarknadernas strukturella aspekter. Denna inriktning mot strukturreformer har emellertid försvårats avsevärt av den ekonomiska krisen, som har medfört en drastisk ökning av arbetslösheten i EU. Medan insatsgruppernas uppdrag var att söka omedelbara lösningar både när det gäller ekonomi och genomförandet av politiken var därför den övergripande parallella inriktningen på kommissionens insatser att styra medlemsstaterna tillbaka till vägen mot reformer.

En stor del av arbetet med att samla in specifik politisk information utförs av kommissionen inom ramen för dess analysarbete med den europeiska planeringsterminen och offentliggörs i kommissionens eller ländernas rapporter. Kommissionen stöder sig dessutom på ett antal expertrapporter och interna politiska rapporter från GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering, särskilt de så kallade landrapporterna, som har utarbetats inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

42

Kommissionen konstaterar att de åtta landrapporterna innehöll förslag om politiska riktlinjer baserade på en analys av arbetsmarknadens behov, som stöddes av en rad olika källor, i synnerhet kommissionens analysarbete inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

43

Se kommissionens svar på punkt 41.

44

I Italien var situationen på arbetsmarknaden särskilt svårt för ungdomar. I landrapporten identifierades vissa grupper som gav upphov till särskild oro, däribland nyutexaminerade studenter med hög och medelhög utbildning, men initiativen följde en övergripande strategi för att hantera situationen på ett heltäckande sätt.

Valet att överföra förvaltningen av medlen (liksom alla andra initiativ inom insatsgrupperna) hade en tydlig dubbel målsättning: att öka nivåerna av mänskligt kapital (för att underlätta anställning) och påskynda utbetalningarna (eftersom ”problemen i Italien inte gäller prioriteringar av utgifterna, utan förseningar i genomförandet” enligt landrapporten).

45

Kommissionen konstaterar att alla bedömningar av insatsgruppernas utfall måste ta hänsyn till målen och syftet med insatsgruppernas uppdrag och regelverket för ESF.

47

Kärnpunkten i insatsgruppernas uppdrag var att genom politiska diskussioner på hög nivå identifiera vilka olika metoder som de nationella myndigheterna kunde använda för att omfördela medel till de projekt som skulle ge störst effekt på kort tid. Detta innebar framför allt att man behövde komma överens om hur de konkurrerande prioriteringarna inom ESF skulle hanteras, utan att beröra de tekniska aspekterna av förvaltningen av medel. Mötena gav tillfälle att utforska olika möjligheter, som behövde verifieras ur teknisk synvinkel med hänsyn till de enskilda operativa programmens specifika uppbyggnad.

Innan någon omplanering kunde göras var det nödvändigt att diskutera tillsammans med medlemsstaterna i vilken utsträckning ESF-medlen skulle kunna omfördelas till ungdomsprogrammen.

För länder med ett stort antal operativa program, till exempel Italien, var det nödvändigt att kontrollera hur alla utförliga förslag skulle kunna tillämpas med hänsyn till situationen (genomförande, resultat) för de enskilda operativa programmen (t.ex. vilka program som ska omplaneras, hur stora belopp etc.).

49

Kommissionen anser att generalsekretariatets sammanfattande operativa slutsatser inte ska läsas separat. I det specifika fallet med Grekland var det tekniska stödet redan mycket intensivt på grund av det ekonomiska stödprogrammet. Generalsekretariatets operativa slutsatser föreslog att man skulle utvidga/förstärka de befintliga initiativen i form av politiska riktlinjer och lade grunden för en vidareutveckling av specifika åtgärder för att bemöta de identifierade behoven. Det operativa utfallet av insatsgrupperna var handlingsplanen för riktade insatser för att stärka ungdomssysselsättningen och entreprenörskapet (Action Plan of targeted interventions to strengthen Youth Employment and Entrepreneurship), som antogs av Grekland i december 2012.

Dessutom får medlemsstaterna redan detaljerade bedömningar och politiska rekommendationer från kommissionen inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

50

Kommissionen hänvisar till sitt svar på punkterna 29, 44 och 47.

I förekommande fall diskuterades specifika förändringar av anbudsförfarandena och urvalskriterierna i samband med mötena i övervakningskommittén, där kommissionen har en rådgivande roll. Kommissionen anser att mervärdet av de föreslagna initiativen inte uteslutande bedömdes i förhållande till deras förväntade effekt på utnyttjandet.

51

Kommissionen konstaterar att ändringarna av de operativa programmen inte alltid var riktade mot sysselsättningsinsatser för ungdomar. De ingick ofta i en bredare omfördelning av medel till allmänna sysselsättningsåtgärder. Kommissionens rådgivande roll inom ramen för insatsgrupperna sträckte sig dessutom bortom överväganden om ekonomiska omfördelningar.

53

För att ge en fullständig bild av de ekonomiska utfallen av initiativen med insatsgrupperna anser kommissionen att det också är nödvändigt att ta med uppgifterna om de ekonomiska resurser som har avsatts till ungdomsinitiativ till följd av minskningen av den nationella medfinansieringen av de operativa programmen inom ESF och Eruf. I Italien användes till exempel resurser som frigjordes efter en omplanering av de operativa programmen till finansieringen av en rad olika initiativ (däribland ungdomsplanen för Sicilien) som ingick i den nationella handlingsplanen för sammanhållning. Enligt Italien står dessa resurser för ytterligare cirka 1,5 miljarder euro, som har ingått i de omfördelade medel som har rapporterats för Italien under arbetet med insatsgrupperna.

54

Kommissionen är medveten om det tekniska misstaget, som dock har en mycket begränsad effekt på det totala beloppet (under 4 % av det totala ESF-beloppet och mindre än 1,2 % av insatsgruppernas totala budget, inklusive Italiens handlingsplan för sammanhållning).

56

Vid delad förvaltning ansvarar medlemsstaterna för att inrätta system för övervakning och rapportering och för att säkerställa deras tillförlitlighet.

60

Kommissionen anser att det är bättre att öka det ekonomiska stödet till de ungdomsprogram (utbildning etc.) som redan ger resultat i praktiken än att låta pengar gå förlorade på grund av att anslagen dras tillbaka automatiskt. De program som förstärktes hade redan bedömts vid den tidpunkt då de antogs, och genomförandet av programmen var i linje med kraven i föreskrifterna.

När det gäller lämpligheten hos de åtgärder som finansierades (de åtgärder för ungdomssysselsättning som stöds av ESF är i första hand utbildning, yrkeserfarenhet, anställningsstöd, fortutbildning och vidareutbildning) hade kommissionens inriktning varit att styra medlemsstaterna till att stödja de åtgärder som var mest framgångsrika. Mot bakgrund av den totala ungdomsarbetslösheten under 2011 (totalt sett låg sysselsättning och ökande inaktivitet, särskilt bland unga som varken arbetar eller studerar) var ett av kommissionens viktigaste mål att öka antalet deltagare i åtgärder som skulle kunna förbättra ungdomarnas anställbarhet på arbetsmarknaden. Sist men inte minst är alla de ovanstående åtgärderna även avgörande för ungdomsgarantin, som ESF också stöder ekonomiskt.

Gemensamt svar på punkt 64 och ruta 7

Kommissionen betonar att de prioriterade grupper som diskuterades vid det bilaterala mötet i insatsgrupperna var dels ungdomar med hög utbildning och dels ungdomar med grundläggande utbildning. Dessa två grupper var också föremål för den portugisiska handlingsplanen för ungdomar, även kallad ”Impulso Jovem”, och motsvarande omplanering av det operativa programmet.

Gemensamt svar på punkterna 65, 66, 67 och ruta 8

Kommissionen påpekar att de nationella reformprogrammen är strategiska dokument som medlemsstaterna själva är ansvariga för. De syftar inte till att beskriva vilka åtgärder som skulle stödjas av EU:s fonder som ett resultat av mötet i insatsgrupperna.

Kommissionen övervakar situationen för ungdomar på arbetsmarknaden inom ramen för den europeiska planeringsterminen, som syftar till att stärka och främja politiska reformer till förmån för EU:s medborgare. I detta sammanhang tillhandahåller kommissionen en ingående analytisk bedömning i landrapporterna och föreslår politiska åtgärder i form av utkast till landsspecifika rekommendationer. Inom den europeiska planeringsterminen för 2015 rekommenderades fem medlemsstater att anta mer ambitiösa politiska åtgärder inom detta område.

68

Kommissionen konstaterar att insatsgrupperna infördes och övervakades i enlighet med ESF:s rättsliga bestämmelser för att minimera den administrativa bördan för medlemsstaterna och ge snabba resultat.

70

Kommissionen påpekar att de uppgifter som lämnades avseende indikatorernas mål beror på det övergripande sammanhanget för den föreslagna ändringen av det operativa programmet och huruvida det är knutet till ungdomsarbetslösheten eller mer allmänna åtgärder för att öka sysselsättningsåtgärdernas resultat för alla målgrupper inom ramen för det operativa programmet.

När det gäller Grekland ingick till exempel övervakningsindikatorerna för ungdomar redan i de operativa programmen.

71

Kommissionen konstaterar att protokollen från de årliga översynsmötena inte är den enda källan till information när det gäller kommissionens regelbundna övervakning av de operativa programmen.

Kommissionens gemensamma svar på punkt 72 och ruta 9

Kommissionen ifrågasätter ibland rimligheten hos värdena för vissa indikatorer som redovisas i den årliga genomföranderapporten. Medlemsstaternas datorsystem omfattas också av systemrevisioner som utförs av kommissionen och medlemsstaternas revisionsmyndigheter.

Kommissionen medger att det fanns ett tekniskt fel i de uppgifter som tillhandahölls av den litauiska förvaltningsmyndigheten.

73

Kommissionen hade uppgifter från den rapportering som krävs enligt ESF-förordningen till sitt förfogande. Eftersom insatsgrupperna var en politisk åtgärd och presenterades som en sådan från början, samlade kommissionen dessutom in informella uppgifter genom frågeformulär och förfrågningar om upplysningar samt genom andra politiska förfaranden, framför allt den europeiska planeringsterminen.

Inget formellt övervaknings- och rapporteringsförfarande som gick utöver ESF:s övervakningsram kunde införas för insatsgrupperna.

75

Rapporterna till Europeiska rådet gav en allmän översikt över genomförandet av insatsgrupperna utifrån de uppgifter som samlats in från medlemsstaterna i detta syfte. Se även kommissionens svar på punkt 68.

76

Se kommissionens svar på punkt 72.

Rapporteringen från kommissionen bygger dessutom på uppgifter från Italien. På grund av förseningarna, som har varit särskilt betydande i inledningsfasen av den nationella planen, uppmanade kommissionen ett så snabbt genomförande som möjligt.

77

Vid delad förvaltning ansvarar medlemsstaterna för att inrätta system för övervakning och rapportering och för att säkerställa deras tillförlitlighet. Kommissionen kontrollerar systemens stabilitet genom sina revisioner.

Slutsatser och rekommendationer

Kommissionens gemensamma svar på punkterna 78 och 79

Kommissionens uppfattning är att initiativet med insatsgrupperna har uppfyllt de politiska förväntningar som Europeiska rådet framförde i sina slutsatser av den 30 januari 2012. Huvudsyftet med de gemensamma insatsgrupperna var att mobilisera EU-instrument och nationella instrument, däribland strukturfonderna, och att diskutera vilka politiska reformer som ska ingå i planerna för ungdomssysselsättningen. Insatsgrupperna var fokuserade på de utmaningar som hade fastställts i de aktuella medlemsstaterna. Tanken var att grupperna skulle ”röra om i grytan” genom att öka medvetenheten på högsta politiska nivå, skynda på beslutsfattandet och ge åtgärderna en tydligare inriktning utan att skapa ytterligare administrativa eller/och rättsliga förfaranden.

Kommissionen använde alla tillgängliga instrument i förebyggande syfte, med hänsyn till den rättsliga ramen, för att uppnå målen med insatsgrupperna och rapportera om dem. Erfarenheterna från insatsgrupperna bidrog också till utformningen av nya politiska initiativ, däribland ungdomssysselsättningspaketet, och i samband med detta rådets rekommendation om en ungdomsgaranti. Den noggranna övervakningen av situationen i de åtta aktuella medlemsstaterna (liksom övriga medlemsstater med hög ungdomsarbetslöshet) genom de normala förfarandena inom den europeiska planeringsterminen har dessutom lett till landsspecifika rekommendationer avseende ungdomsarbetslösheten. I sin regelbundna rapportering till Europeiska rådet rapporterade kommissionen, på grundval av uppgifter från medlemsstaterna, om en positiv utveckling tack vare mobiliseringen av insatsgrupperna när det gäller de åtgärder som vidtagits i praktiken, det nationella budgetstödet och antalet ungdomar som stöds.

79 Första strecksatsen

Kommissionen har inte alltid utförlig information om alla åtgärder som stöds med medel som fördelas enligt delad förvaltning, men man ger råd och vägledning bland annat på grundval av den information som erhålls och de politiska bedömningar som görs inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

79 Andra strecksatsen

Ett av målen med mötena i insatsgrupperna var just att dubbelkolla uppskattningarna av de tillgängliga ESF-medlen med medlemsstaterna för att säkerställa att den bästa och mest aktuella informationen användes.

80

Kommissionen anser att landrapporterna måste vara allmänna eftersom de sammanfattar den analys av arbetsmarknadens utveckling som kommissionen regelbundet utför (t.ex. den årliga rapporten om sysselsättning och social utveckling i Europa, Employment and Social Developments in Europe, den årliga rapporten om arbetsmarknads- och löneutvecklingen, Labour Market and Wage Developments, och kvartalsrapporten om sysselsättning och sociala förhållanden i EU, EU Employment and Social Situation Quarterly Review).

81

Med tanke på den brådskande situationen för ungdomsarbetslösheten beslutade kommissionen och Europeiska rådet att lansera ett målinriktat och tillfälligt initiativ som i synnerhet resulterade i en snabb omfördelning av de tillgängliga ESF-medlen till ungdomsrelaterade åtgärder.

Kommissionen anser även att insatsgrupperna utgjorde ett viktigt bidrag genom att bana väg för nya initiativ för att bekämpa ungdomsarbetslösheten, däribland ungdomsgarantin, sysselsättningsinitiativet och den förbättrade planeringen inom ESF för åren 2014–2020, med en ökad inriktning på unga människor.

Rekommendation 1

Kommissionen godtar denna rekommendation.

Kommissionen tar alltid hänsyn till de politiska, juridiska, ekonomiska och administrativa sammanhangen i sina handlingar. I det särskilda fallet med initiativet med insatsgrupper var kommissionen medveten om att man skulle stöta på begränsningar. Detta var emellertid inte någon anledning till att vara passiv. Med tanke på den oacceptabla arbetslöshetssituationen för unga människor var kommissionen fast besluten att vidta alla möjliga åtgärder för att förbättra situationen.

När det gäller denna typ av åtgärder utgår kommissionen i regel systematiskt från den expertkunskap som har byggts upp i och med genomförandet av EU:s struktur- och investeringsfonder, i synnerhet Europeiska socialfonden, och även sitt deltagande i den europeiska planeringsterminen.

82

Kommissionen instämmer i att det är svårt att ge en tillförlitlig och övergripande siffra eftersom kommissionen endast har tillgång till de formella besluten om ändringar av de operativa programmen. Dessutom har de medel som finns tillgängliga inom ett operativt program eller i en medlemsstat för omfördelning inom eller mellan operativa program utvecklats dynamiskt beroende på nivån och hastigheten med avseende på tilldelningen av projekt och framstegen i fråga om de operativa programmens genomförande.

84

Kommissionen anser att de medel som omplanerades för att öka det finansiella stödet till väl fungerande ungdomsprogram bidrog till en tydlig förbättring av EU:s stöd till unga människor. De åtgärder som förstärktes på detta sätt hade under alla omständigheter valts ut, genomförts och övervakats i enlighet med bestämmelserna och ansågs därmed ge positiva resultat, även om det var för tidigt att utföra en heltäckande utvärdering.

När det gäller lämpligheten hos de åtgärder som finansierades (de åtgärder för ungdomssysselsättning som stöds av ESF är i första hand utbildning, yrkeserfarenhet, anställningsstöd, fortutbildning och vidareutbildning) hade inriktningen varit att styra medlemsstaterna till att stödja de åtgärder som var mest framgångsrika.

För övrigt hänvisar kommissionen till sina svar på punkterna 60, 72 och 76.

Rekommendation 2 a)

Kommissionen godtar denna rekommendation och anser att den nuvarande rättsliga ramen omfattar de nödvändiga kraven.

Den rättsliga ramen för ESI-fonderna för åren 2014–2020 ger redan tillräckliga förutsättningar för att säkerställa bättre valuta för pengarna. Detta ska bland annat uppnås genom fastställande av en resultatram och en resultatreserv, förhandsvillkor samt gemensamma output- och resultatindikatorer. Användningen och planeringen av ESI-fonderna är dessutom tätt knuten till unionens strategi för tillväxt och sysselsättning samt de landsspecifika rekommendationerna.

Enligt artikel 30 i förordningen om gemensamma bestämmelser måste en ändring av ett operativt program åtföljas av en motivering från medlemsstaten beträffande ändringens förväntade effekt på uppnåendet av de nationella Europa 2020-målen och de mål som är specifika för det operativa programmet.

Artikel 23 i förordningen om gemensamma bestämmelser gör det även möjligt för kommissionen att på eget initiativ begära att en medlemsstat föreslår ändringar i sina operativa program för att säkerställa en överensstämmelse med rådets rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen och att därigenom säkerställa att ESI-fonderna stöder lämpliga prioriteringar för tillväxt och jobb på nationell eller regional nivå.

Kommissionen konstaterar att tillsynen över eventuella frågor om budgeten och utnyttjandet av medel också är en del av kommissionens tillsynsroll.

Rekommendation 2 b)

Kommissionen godtar denna rekommendation och anser även att den nuvarande rättsliga ramen omfattar de nödvändiga kraven.

I artikel 30 i förordningen om gemensamma bestämmelser fastställs uttryckligen att medlemsstaten ska tillhandahålla all nödvändig ytterligare information till kommissionen i samband med dess bedömning av medlemsstatens motivering och vid begäran om ytterligare information. Dessutom gäller andra särskilda regler vid ändring av operativa program i samband med fördelningen av resultatreserven.

Rekommendation 2 c)

Kommissionen godtar denna rekommendation och anser även att den nuvarande rättsliga ramen omfattar de nödvändiga kraven.

I förordningen om gemensamma bestämmelser fastställs att rapporteringen omfattas av artikel 50 om årliga genomföranderapporter för alla relevanta aspekter när det gäller resultat. Medlemsstaterna är även skyldiga att rapportera på grundval av de insatskategorier som anges i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 215/2014.

Rekommendation 2 d)

Kommissionen godtar denna rekommendation och anser att den redan är gällande praxis, även med tanke på kommissionens särskilda ansvar som deltagare i övervakningskommittén.

Kommissionens gemensamma svar på punkterna 85 och 86

Vid delad förvaltning ansvarar medlemsstaterna för att inrätta system för övervakning och rapportering och för att säkerställa deras tillförlitlighet.

Kommissionen kontrollerar tillförlitligheten i de uppgifter som tillhandahålls av medlemsstaterna inom ramen för sina revisioner.

För åren 2014–2020 fastställs i förordningen om gemensamma bestämmelser att förvaltningsmyndigheten för ESF/sysselsättningsinitiativet ska samla in, lagra och registrera tillförlitliga uppgifter om indikatorer i ett datorsystem (artikel 125.2 a, d och e), som är föremål för kommissionens revisioner.

Rekommendation 3

Kommissionen godtar denna rekommendation. Inom ramen för delad förvaltning kontrollerar kommissionen bland annat stabiliteten hos systemen för registrering och arkivering av redovisningen och de uppgifter om genomförandet som tillhandahålls av medlemsstaterna. Detta sker vanligtvis genom ett systematiskt revisionsarbete som utförs av både kommissionen och de nationella revisionsmyndigheterna.

För åren 2014–2020 fastställs i förordningen om gemensamma bestämmelser att förvaltningsmyndigheten för ESF/sysselsättningsinitiativet ska samla in, lagra och registrera tillförlitliga uppgifter om indikatorer i ett datorsystem (artikel 125.2 a, d och e), som är föremål för kommissionens revisioner.

QJ-AB-15-021-SV-E    ISSN 1977-5830

År 2012 inrättades insatsgrupper för ungdomars sysselsättning för de åtta medlemsstater där ungdomsarbetslösheten är särskilt hög. Insatsgrupperna bestod av experter från de behöriga nationella myndigheterna och kommissionen. Syftet med insatsgrupperna var att hjälpa dessa medlemsstater att använda EU:s strukturfinansiering på bästa sätt och rikta ofördelade medel (inbegripet tio miljarder euro från Europeiska socialfonden) från programperioden 2007–2013 till projekt som gav stöd till nya arbetstillfällen för ungdomar och gjorde det lättare för småföretag att få tillgång till finansiering.
Vid revisionen granskade revisionsrätten i vilken omfattning den nya målinriktningen av ofördelade ESF-medel och insatsgruppernas bidrag till det hjälpte de nationella myndigheterna att fördela om medel till de projekt som kunde göra ”störst skillnad på kortast tid”.