DEN EUROPÆISKE REVISIONSRET

12, rue Alcide De Gasperi

1615 Luxembourg

LUXEMBOURG

Tlf. +352 4398-1

E-post: eca-info@eca.europa.eu

Internet: http://eca.europa.eu

Twitter: @EUAuditorsECA

YouTube: EUAuditorsECA

Yderligere oplysninger om EU fås på internet via Europaserveren (http://europa.eu)

Luxembourg: Den Europæiske Unions Publikationskontor, 2016

Print | ISBN 978-92-872-3763-7 | ISSN 1831-0796 | doi:10.2865/931801 | QJ-AB-15-023-DA-C
PDF | ISBN 978-92-872-3761-3 | ISSN 1977-5636 | doi:10.2865/4649 | QJ-AB-15-023-DA-N
EPUB | ISBN 978-92-872-3768-2 | ISSN 1977-5636 | doi:10.2865/1320 | QJ-AB-15-023-DA-E

© Den Europæiske Union, 2016

Eftertryk tilladt med kildeangivelse

Tilladelse til at anvende eller gengive kortet på side 65 skal indhentes direkte hos indehaveren af ophavsrettigheden.

SÅDAN FÅR MAN FAT I PUBLIKATIONER FRA EU

Gratis publikationer:

•et eksemplar:
via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu)

•flere eksemplarer eller plakater/kort:
hos Den Europæiske Unions repræsentationer (http://ec.europa.eu/represent_da.htm)
hos delegationerne i ikke-EU-lande (http://eeas.europa.eu/delegations/index_da.htm)
ved at kontakte Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_da.htm)
eller ringe på 00 800 6 7 8 9 10 11 (frikaldsnummer fra overalt i EU) (*).

(*)Oplysningerne er gratis ligesom de fleste opkald (nogle operatører, telefonbokse eller hoteller kan dog kræve penge for opkaldet).

Betalingspublikationer:

•via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).

DA
2015

nr. 23

Særberetning

Vandkvaliteten i Donaus
opland: Det går fremad
med at gennemføre
vandrammedirektivet, men
der er stadig et stykke vej

(artikel 287, stk. 4, andet afsnit, TEUF)

Revisionsholdet

Revisionsrettens særberetninger præsenterer resultaterne af forvaltningsrevisioner og juridisk-kritiske revisioner vedrørende specifikke områder af EU-budgettet eller forvaltningsspørgsmål. For at opnå størst mulig effekt udvælger og udformer Revisionsretten sine revisionsopgaver under hensyntagen til de risici, der knytter sig til resultatopnåelse eller regeloverholdelse, de pågældende indtægters eller udgifters omfang, den fremtidige udvikling samt den politiske og offentlige interesse.

Denne forvaltningsrevision blev udført af Revisionsafdeling II, der ledes af Henri Grethen, medlem af Revisionsretten, hvis speciale er udgiftsområderne strukturpolitikker, transport og energi. Revisionsarbejdet blev ledet af George Pufan, medlem af Revisionsretten, med støtte fra kabinetschef Patrick Weldon, attaché Mircea Radulescu, kontorchef Alain Vansilliette, holdleder Marion Colonerus, revisor Zuzana Gullova, revisor Daniela Jinaru, revisor Maria del Carmen Jimenez, revisor Attila Horvay-Kovacs, revisor Dana Moraru, revisor Radka Papouskova og revisor Ildiko Preiss.

Fra venstre til højre: A. Vansilliette, M. Radulescu, M.d.C. Jimenez, G. Pufan, Z. Gullova, P. Weldon, A. Horvay-Kovacs.

Indhold

Glossar

Resumé

Indledning

Revisionens omfang og revisionsmetoden

Bemærkninger

Vandområdeplaner som et redskab til opnåelse af god vandkvalitet senest i 2015

Vandområdernes økologiske og kemiske tilstand er ikke forbedret væsentligt

Manglen på samlede data gør det vanskeligt at kortlægge kilderne til forurening af de enkelte vandområder

Foranstaltningerne i vandområdeplanerne er ikke tilstrækkelige til at tackle forureningskilderne hensigtsmæssigt

Et stort antal vandområder er fritaget fra at overholde fristerne 2015 og 2021

Kommissionen følger omhyggeligt foranstaltningerne op, men der kan kun ske forbedringer, hvis medlemsstaterne er villige til at handle

Medlemsstaternes foranstaltninger og instrumenter til nedbringelse af forurening forårsaget af spildevand

Forurening fra byområder: Der er sket fremskridt med hensyn til spildevandsrensning, men de disponible instrumenter kunne anvendes bedre

Forurening fra industrianlæg: Det er vanskeligt at fastsætte emissionsgrænser, og håndhævelsen er mangelfuld

Medlemsstaternes foranstaltninger og instrumenter til bekæmpelse af diffus forurening fra landbruget

Medlemsstaterne udnytter ikke alle nitratdirektivets muligheder

Pesticidhandlingsplanerne er mangelfulde

Krydsoverensstemmelsesmekanismen har en effekt, men den udnyttes ikke fuldt ud

Landdistriktsstøttens potentiale med hensyn til at løse problemer i relation til vandkvalitet udnyttes ikke fuldt ud

Princippet om, at forureneren betaler, følges kun i begrænset omfang i forbindelse med diffus forurening fra landbruget

Konklusioner og anbefalinger

Bilag I | — | Oversigt over Donau-vandområdedistriktet
Bilag II | — | Forurening af overfladevandområder
Bilag III | — | Emissionsgrænseværdier fastsat i direktivet om rensning af byspildevand
Bilag IV | — | Vandforureningsafgift: beløb pr. forurenende stof (i euro/ton)
Bilag V | — | Emissionsgrænseværdierne i de nationale lovbestemmelser

Kommissionens svar

Glossar

Afløb: i forbindelse med denne beretning renset spildevand, som udledes i vandområder.

Byområde: et område, hvor befolkningen og/eller de økonomiske aktiviteter er tilstrækkelig koncentreret til, at byspildevand kan opsamles og ledes til et rensningsanlæg for byspildevand eller et endeligt udledningssted.

Den Europæiske Fond for Regionaludvikling: Den Europæiske Fond for Regionaludvikling har til formål at styrke den økonomiske og sociale samhørighed i Den Europæiske Union ved at udligne de største regionale skævheder ved hjælp af finansiel støtte til oprettelse af infrastrukturer og produktive jobskabende investeringer, særlig til virksomheder.

Den kemiske tilstand for overfladevand: et udtryk for vandets kvalitet, som afspejler koncentrationen af forurenende stoffer, som ikke må overskride de miljøkvalitetsnormer, der er fastsat ifølge vandrammedirektivet (bilag X). Direktivet udpeger for øjeblikket 45 forurenende stoffer (for eksempel bly, nikkel, cadmium, kviksølv og benzen).

Det biokemiske iltforbrug (BOD₅): den mængde ilt, som mikroorganismerne skal bruge for at fjerne biologisk nedbrydelige organiske og mineralske stoffer i vandet. Traditionelt anvendes BOD₅ til måling af iltforbruget udtrykt i mg O₂/l efter fem dage. Jo højere BOD₅-værdien er, jo mere ilt forbruger mikroorganismerne, og jo mere forurenet er vandet.

Det kemiske iltforbrug (COD): den mængde ilt, der skal bruges til med kemiske midler at oxidere de organiske og mineralske stoffer i vandet. COD omfatter derfor både det biologisk nedbrydelige stof, der er karakteriseret ved BOD₅, og det ikkebiologisk nedbrydelige oxiderbare stof.

Diffuse forureningskilder: forurening forårsaget af forskellige aktiviteter, som ikke har noget specifikt udledningssted (jf. punktet om forureningskilder). Landbrug er for eksempel en central kilde til diffus forurening.

Direkte betalinger: betalinger, som ydes direkte til landbrugere under en indkomststøtteordning. Eksempler herpå er enkeltbetalingsordningen og den generelle arealbetalingsordning.

Egenkontrol: i denne beretning i) den kontrol, som en operatør udfører regelmæssigt i forbindelse med den daglige drift af et rensningsanlæg for byspildevand for at overvåge kvaliteten af det udledte spildevand og indholdet i slammet, ii) den kontrol, som industrianlæg udfører for at overvåge kvaliteten af det spildevand, der udledes til et offentligt kloaknet.

Emissionsgrænseværdier: den koncentration og/eller det niveau for en emission, der ikke må overskrides i løbet af et eller flere tidsrum. En emission er den direkte eller indirekte udledning i vand af stoffer fra et anlæg.

Eutrofiering: vands berigelse med næringsstoffer, især kvælstof- og fosforforbindelser, der forårsager øget algevækst, som nedsætter vandets iltniveau og medfører, at naturlige vandplanter, fisk og andet akvatisk dyreliv forsvinder.

Forhåndsbetingelser: I forbindelse med udarbejdelsen af landdistriktsprogrammer og operationelle programmer, som medfinansieres af De Europæiske Struktur-og Investeringsfonde i programperioden 2014-2020, skal medlemsstaterne vurdere, om bestemte foruddefinerede forhåndsbetingelser er opfyldt. Hvis de ikke er opfyldt, skal der udarbejdes handlingsplaner for at sikre, at de opfyldes senest den 31.12.2016.

Følsomt område: Medlemsstaten skal udpege et vandområde som følsomt, hvis det tilhører en af følgende grupper: i) et vandområde eller en del af et vandområde, hvor der er risiko for eutrofiering, ii) et vandområde, der er beregnet til indvinding af drikkevand, hvor vandet kan indeholde en for høj koncentration af nitrat, og iii) områder, hvor en mere vidtgående rensning er nødvendig for at opfylde Rådets direktiver. Det er af afgørende betydning, at følsomme områder kortlægges korrekt, da dette viser, hvilken form for spildevandsrensning der skal udføres for at mindske indholdet af stoffer, som medfører eutrofiering.

Indsatsprogram: en del af vandområdeplanen, som beskriver de foranstaltninger, der er nødvendige for, at vandområderne kan opnå god økologisk og kemisk tilstand under hensyntagen til det pågældende vandområdedistrikts karakteristika.

Kloaknet: den fysiske infrastruktur, inklusive rør, pumper, filtre, kanaler osv., der bruges til at lede spildevandet fra dets oprindelsessted til det sted, hvor det skal renses eller bortskaffes.

Krydsoverensstemmelse: en mekanisme under EU’s fælles landbrugspolitik, der betyder, at landbrugerne for at kunne modtage direkte betalinger og en række landdistriktsbetalinger skal overholde regler vedrørende miljø, fødevaresikkerhed, dyre- og plantesundhed, dyrevelfærd og bevarelse af landbrugsjord i god landbrugs- og miljømæssig stand. I programperioden 2007-2013 var der 18 lovgivningsbestemte forvaltningskrav (SMR) og 15 normer for god landbrugs- og miljømæssig stand (GLM). Manglende overholdelse af disse normer og krav kan føre til, at betalingerne til landbrugeren under den fælles landbrugspolitik nedsættes.

Landbrugsarealer: Et lands areal består af landbrugsarealer, skov og andre arealer. Landbrugsarealerne kan opdeles i agerjord, arealer, der anvendes til flerårige afgrøder, varige græs- og engarealer og andre arealer, herunder køkkenhaver.

Lovbestemte forvaltningskrav (SMR): EU-lovbestemte normer inden for miljø, fødevaresikkerhed, dyre- og plantesundhed samt dyrevelfærd.

Mere vidtgående/tertiær rensning af spildevand: ifølge direktivet om rensning af byspildevand den biologiske/kemiske proces, som skal anvendes, når det er nødvendigt for at nedsætte koncentrationsniveauerne af næringsstoffer (kvælstof og fosfor) i det rensede spildevand, før det udledes til recipientvandområder, hvor der er risiko for eutrofiering.

Normer for god landbrugs- og miljømæssig stand (GLM): Forpligtelsen til at bevare jorden i god landbrugs- og miljømæssig stand henviser til en række normer for jordbeskyttelse, bevarelse af jordens indhold af organiske stoffer og jordens struktur, undgåelse af forringelse af levesteder og vandforvaltning.

Operationelt program: Et operationelt program fastsætter medlemsstatens prioriteter og særlige mål og beskriver, hvordan midlerne (EU-midler og national offentlig og privat medfinansiering) vil blive anvendt i en given periode (normalt syv år) til finansiering af projekter. Projekterne skal bidrage til at gennemføre en række mål, som er specificeret på prioriteringsområderne for det operationelle program. Programmerne kan medfinansieres af hver enkelt af fondene på samhørighedsområdet (dvs. Den Europæiske Regionaludviklingsfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Socialfond). Et operationelt program udarbejdes af medlemsstaten og skal godkendes af Kommissionen, før der kan udbetales midler fra EU’s budget. Det kan kun ændres i gennemførelsesperioden, hvis begge parter er enige herom.

Overfladevandets økologiske tilstand/potentiale: et udtryk for vandøkosystemernes struktur og funktion. Tilstanden vurderes på grundlag af følgende kvalitetselementer: biologiske elementer (dyre- og planteliv), hydromorfologiske elementer, kemiske og fysisk-kemiske elementer, specifikke forurenende stoffer og en række generelle elementer (saltindhold, næringsstofforhold mv.). For vandområder, hvis fysiske struktur er blevet kraftigt ændret for at kunne anvendes til for eksempel sejlads, beskyttelse mod oversvømmelser, vandkraft og til landbrugsmæssige formål, er det potentialet og ikke tilstanden, der vurderes. Grunden til dette er, at det ud fra et økonomisk synspunkt i mange tilfælde hverken er bæredygtigt eller ønskeligt at opgive denne anvendelse og fjerne de fysiske forandringer.

Personækvivalent (PE): et kvantitativt udtryk for forureningsbelastningen fra spildevand udtrykt i det antal »ækvivalente« personer, som producerer denne mængde affald. En PE angiver forureningsbelastningen fra den mængde slam, som én indbygger producerer, og svarer til den mængde organisk stof, der kan nedbrydes biologisk med et femdøgns biokemisk iltforbrug på 60 g ilt pr. dag.

Plantebeskyttelsesmidler: midler, der anvendes til at beskytte planter eller afgrøder mod skade forårsaget af ukrudt, sygdomme eller insekter.

Princippet om, at forureneren betaler: princip fastsat i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (artikel 191, stk. 2). I forbindelse med spildevand betyder det for eksempel, at udledere af spildevand skal betale for den forurening, de forårsager (dvs. at husholdningerne via spildevandsprisen betaler for rensningen af spildevandet, spildevandsrensningsanlæggene betaler en forureningsafgift osv.).

Programperiode: den flerårige ramme, inden for hvilken strukturfondenes og Samhørighedsfondens udgifter planlægges og anvendes.

Punktkildeforurening: forurening forårsaget af forskellige aktiviteter, som har et specifikt udledningssted (for eksempel udledning fra et rensningsanlæg for byspildevand eller industrispildevand).

Rensningsanlæg for byspildevand: en infrastruktur, som udfører en række rensningsprocesser med henblik på at nedbringe forureningen i spildevandet fra et byområde til et acceptabelt niveau, før det udledes til vandrecipienterne.

Samhørighedsfonden: Samhørighedsfonden har til formål at styrke den økonomiske og sociale samhørighed i Den Europæiske Union ved at finansiere miljø- og transportprojekter i medlemsstater, hvis BNI pr. indbygger er mindre end 90 % af gennemsnittet i EU.

Sekundær rensning af spildevand: biologisk proces, hvorunder spildevandet renses for at eliminere organiske forurenende stoffer, der kan nedbrydes biologisk.

Spildevand: vand, hvis kvalitet er blevet forringet. Det transporteres normalt i et kloaknet og renses i et rensningsanlæg. Renset spildevand udledes til recipientvandområdet gennem en afløbskanal. Spildevand fra områder uden adgang til et offentligt kloaknet ledes til individuelle systemer, f.eks. septiktanke.

Spildevandsudledningstilladelse: en tilladelse, der udstedes til udledere af spildevand i overensstemmelse med den nationale lovgivning. Tilladelsen indeholder bl.a. oplysninger om de grænseværdier, der skal overholdes for en række parametre og forurenende stoffer.

Sårbar zone: jordområder, hvorfra der er afstrømning til vand, som er - eller som kan blive - berørt af forurening forårsaget eller fremkaldt af nitrater, der stammer fra landbruget. Disse områder bidrager til forureningen. Medlemsstaterne skal udarbejde handlingsplaner for disse zoner.

Total suspenderet stof (TSS): den mængde mineralske og organiske partikler, som er suspenderet i vandet, og som kan opfanges af et porøst filter.

Vandløbsopland: et landområde, hvorfra al overfladestrømning løber gennem en række mindre og større vandløb og eventuelt søer ud til havet i én enkelt flodmunding eller ét enkelt delta.

Vandområde: Et overfladevandområde er en afgrænset og betydelig mængde overfladevand, såsom en sø, et reservoir, et mindre eller større vandløb eller en kanal, en del af et mindre eller større vandløb eller en kanal, et overgangsvand eller en kystvandsstrækning. En grundvandsforekomst er en separat mængde grundvand i et eller flere grundvandsmagasiner.

Resumé

I

Europas vandområder er påvirket af organisk forurening, næringsstofforurening og forurening fra kemiske stoffer. Vandforurening kommer fra forskellige kilder som for eksempel husholdninger, industrianlæg og landbrug. Vandrammedirektivet fra 2000 harmoniserede den tidligere EU-lovgivning på det vandpolitiske område. Direktivet indførte vandområdeplanen som et centralt gennemførelsesredskab. De første planer skulle være udarbejdet i 2009 og ajourføres i december 2015.

II

Disse planer skal oplyse om vandkvaliteten i de forskellige vandområder, om årsagerne til, at der ikke er opnået god økologisk og kemisk tilstand, og om eventuelle nødvendige afhjælpende foranstaltninger. Disse foranstaltninger klassificeres som »grundlæggende foranstaltninger«, »andre grundlæggende foranstaltninger« og »supplerende foranstaltninger«.

III

EU stiller et betydeligt beløb til rådighed til opfyldelse af vandpolitiske mål, især til investeringer på spildevandsområdet (6,35 milliarder euro fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling/Samhørighedsfonden i programperioden 2007-2013 til ni medlemsstater¹ i Donaus opland) og til kompensation til landbrugere, som påtager sig forpligtelser til at drive miljøvenligt landbrug (6,39 milliarder euro fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne i programperioden 2007-2013 til de samme ni medlemsstater).

IV

Rettens revision var koncentreret om fire medlemsstater i Donaus opland (Den Tjekkiske Republik, Ungarn, Rumænien og Slovakiet). Retten søgte først svar på følgende spørgsmål: Har medlemsstaternes gennemførelse af vandrammedirektivet ført til bedre vandkvalitet?

V

Retten konkluderer, at gennemførelsen af foranstaltningerne kun i mindre grad har forbedret vandkvaliteten. Medlemsstaterne fritog et betydeligt antal vandområder fra at overholde fristerne for opnåelse af god tilstand i 2015 og 2021. På grund af den anvendte vurderingsmetode kan fremskridt i forbindelse med enkelte af de elementer, der blev vurderet med hensyn til vandkvalitet, dog være maskeret. Retten anbefaler, at Kommissionen udsender retningslinjer om differentieret rapportering af fremskridt, og at medlemsstaterne kommer med klare og gyldige begrundelser, når de giver dispensation.

VI

Mangler i overvågningssystemerne betød, at der manglede data både om, hvilken type forurening der var skyld i, at vandområderne ikke levede op til kravene, og om forureningskilderne. Vandområdeplanerne fra 2009 tilførte kun begrænset merværdi, eftersom medlemsstaterne manglede ambitioner med hensyn til at identificere forureningsbekæmpende foranstaltninger. Foranstaltningerne var koncentreret om gennemførelsen af de eksisterende EU-direktiver (en del af de »grundlæggende foranstaltninger«). I den henseende er der enten forsinkelser (det er tilfældet med direktivet om rensning af byspildevand), eller de muligheder, direktiverne giver, udnyttes ikke fuldt ud (det gælder nitratdirektivet, hvor der er mulighed for yderligere forbedringer i forbindelse med de krav, der har til formål at mindske udledningerne af kvælstof).

VII

«Andre grundlæggende« og »supplerende« foranstaltninger dækker ikke i tilstrækkelig grad alle forureningsproblemer. Der mangler målrettede foranstaltninger for vandområder, hvis tilstand ikke er tilfredsstillende (på spildevandsområdet mangler der især en kortlægning af de rensningsanlæg for byspildevand eller industrianlæg, som har behov for særlige emissionsgrænser). På landbrugsområdet har medlemsstaterne mulighed for at stramme op på nogle af krydsoverensstemmelsesnormerne. Endvidere er det endnu ikke blevet overvejet at begrænse anvendelsen af fosfor på landbrugsjord. Hertil kommer, at landbrugsforanstaltningerne hovedsagelig er frivillige, og at de ikke alle fører til en direkte forbedring af vandkvaliteten.

VIII

Retten anbefaler, at medlemsstaterne forbedrer deres overvågningssystemer og diagnosticering af vandforureningsproblemer. Det vil give mulighed for bedre at målrette foranstaltningerne mod vandområder, hvor vandkvaliteten er utilfredsstillende, og bedre tage hensyn til forureningsproblemer, som hidtil ikke er blevet behandlet hensigtsmæssigt. En bedre målretning vil også kunne give mere effektive foranstaltninger og reducere omkostningerne til gennemførelsen.

IX

De indførte håndhævelsesmekanismer er kun delvist effektive, hvilket enten skyldes lav dækning, eller at sanktionernes afskrækkende virkning er begrænset. Retten anbefaler, at Kommissionen vurderer, hvordan der bedst kan fastsættes bindende kriterier for medlemsstaternes inspektioner af rensningsanlæg for byspildevand og industrianlæg. Den anbefaler endvidere, at Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne vurderer effektiviteten af de håndhævelsesmekanismer, der er indført på landbrugsområdet.

X

Princippet om, at forureneren betaler, anvendes kun delvist i forbindelse med diffus forurening fra landbruget. Rensningsanlæg for byspildevand og industrianlæg betaler en vandforureningsafgift på deres udledninger, men kun for et mindre antal forurenende stoffer. Afgiftsbeløbene (pr. udledning i mg/l) svinger betydeligt fra den ene medlemsstat til den anden, og i ingen af vandområdeplanerne henvises der til en vurdering af afgiftens afskrækkende effekt. Retten anbefaler, at Kommissionen udsender retningslinjer om de metoder, der vil kunne sikre dækning af omkostningerne vedrørende skader på miljøet forårsaget af diffus forurening. Den anbefaler også, at medlemsstaterne vurderer de økonomiske instrumenters (afgifter og skatter) potentiale med hensyn til at afholde udlederne fra at udlede forurenende stoffer.

1Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Tyskland, Kroatien, Ungarn, Østrig, Rumænien, Slovenien og Slovakiet.

Indledning

Vandrammedirektivet og vandområdeplanerne

01

Hovedformålet med EU’s vandpolitik er at sikre, at der er tilstrækkeligt vand af god kvalitet til rådighed i hele EU til at dække befolkningens behov og skåne miljøet.

02

I 2000 vedtog Europa-Parlamentet og Rådet vandrammedirektivet², hvis hovedmål er at opnå god vandkvalitet³ senest i 2015. Direktivet giver også mulighed for at forlænge tidsfristerne (frem til 2021 og 2027) og for, at der på visse betingelser kan stilles mindre strenge krav til vandkvaliteten.

03

Direktivet er en overordnet retsakt, som harmoniserede den tidligere EU-lovgivning på det vandpolitiske område. Dets tilgang til vandforvaltning bygger på den opfattelse, at vandløbsoplandet er en økologisk og hydrologisk enhed.

04

Det vigtigste redskab til gennemførelse af direktivet er vandområdeplanerne. Senest i december 2009 skulle hver enkelt medlemsstat have vedtaget sådanne planer med et indsatsprogram for hvert vandområdedistrikt på deres område⁴. Opdateringer af vandområdeplanerne skulle vedtages senest i december 2015. I alt er der 42 internationale vandløbsoplande (for eksempel Rhinens og Donaus opland) i EU og 172 nationale vandområdeplaner. Vandområdeplanerne skal ikke godkendes af Kommissionen.

05

De foranstaltninger, der skal indføjes i indsatsprogrammet, er dem, som er nødvendige for at kunne opfylde vandrammedirektivets mål for de enkelte udpegede vandområder. Vandrammedirektivet betragter gennemførelsen af elleve direktiver som et minimumskrav (jf. tabel 1 med hensyn til dem, som er relevante for denne beretning). Sammen med andre obligatoriske foranstaltninger i direktivet (jf. punkt 33) betragtes de foranstaltninger, der skal gennemføre disse elleve direktiver, som »grundlæggende foranstaltninger« i programmet. Rapporteringen i forbindelse med vandrammedirektivet (opdateringer af områdeplanerne og statusrapporter) har ikke erstattet den nødvendige rapportering under de enkelte direktiver.

Tabel 1

EU-direktiver, hvis gennemførelse betragtes som et minimumskrav

Retsgrundlag
Betydning for vandkvaliteten

Direktivet om rensning af byspildevand¹
Alle byområder ≥ 2 000 personækvivalenter (PE) skal have kloaknet eller anvende individuelle systemer eller andre egnede systemer, som sikrer samme miljøbeskyttelsesniveau.
Byområder ≥ 2 000 PE skal overholde emissionsgrænser for det biokemiske iltforbrug (BOD₅) og det kemiske iltforbrug (COD).
Byområder med over 10 000 PE i følsomme områder skal også overholde udledningsgrænserne for total kvælstof (Ntot) og/eller total fosfor (Ptot), medmindre der er opnået en mindste procentvis nedbringelse af Ntot og Ptot i det følsomme område som helhed.
I byområder med under 2 000 PE, hvor der findes kloaknet, skal der sikres passende rensning ved udledning til ferskvand og flodmundinger.

Nitratdirektivet²
Medlemsstaterne skal overvåge overflade- og grundvandet og udpege nitratsårbare zoner. For at nedbringe vandforurening forårsaget af nitrater skal medlemsstaterne vedtage handlingsplaner, som er obligatoriske i nitratsårbare zoner. Medlemsstaterne skal endvidere udarbejde en kodeks for godt landmandskab, som på frivilligt grundlag skal anvendes på hele deres område.

Direktivet om Integreret Forebyggelse og Bekæmpelse af Forurening, som er blevet erstattet af direktivet om industrielle emissioner³
Emissionsgrænseværdierne i industrianlæggenes godkendelser skal fastsættes med anvendelse af den bedste tilgængelige teknik, dvs. den teknik, der mest effektivt giver et højt niveau af miljøbeskyttelse.

1Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand (EFT L 135 af 30.5.1991, s. 40).

2Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget (EFT L 375 af 21.12.1991, s. 1).

3Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (EFT L 24 af 29.1.2008, s. 8), erstattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU af 24. november 2010 om industrielle emissioner (integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening) (EUT L 334 af 17.12.2010, s. 17).

06

Siden 2001 har Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne udarbejdet 34 vejledningsdokumenter om flere aspekter ved gennemførelsen af direktivet.

07

Andre EU-retsakter spiller ligeledes en rolle i forbindelse med vandkvalitet, selv om de ikke er nævnt i vandrammedirektivet (jf. tabel 2).

Tabel 2

Andre EU-direktiver og -forordninger, som spiller en rolle i forbindelse med vandkvalitet

Retsgrundlag
Betydning for vandkvaliteten

Forordningen om vaske- og rengøringsmidler¹
Vaske- og rengøringsmidler indeholder et vigtigt forurenende stof: fosfor.
Tekstilvaskemidler til husholdningsformål og maskinopvaskemidler til husholdningsformål, hvis indhold af fosfor overskrider en bestemt mængde, må ikke markedsføres fra henholdsvis 30. juni 2013 og 1. juli 2017.

Pesticiddirektivet²
Senest den 26. november 2012 skulle medlemsstaterne vedtage og meddele Kommissionen handlingsplaner med foranstaltninger, der skal mindske risiciene og virkningerne for menneskers sundhed og miljøet i forbindelse med anvendelsen af pesticider.

1Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 259/2012 af 14. marts 2012 om ændring af forordning (EF) nr. 648/2004 hvad angår anvendelsen af fosfater og andre fosforholdige stoffer i tekstilvaskemidler til husholdningsformål og maskinopvaskemidler til husholdningsformål (EUT L 94 af 30.3.2012, s. 16).

2Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/128/EF af 21. oktober 2009 om en ramme for Fællesskabets indsats for en bæredygtig anvendelse af pesticider (EUT L 309 af 24.11.2009, s. 71).

Samarbejde i Donaus opland

08

Donaus opland breder sig over 19 forskellige landes område, hvoraf de 11 er medlemsstater (jf. kortet i bilag I). Med et areal på 807 827 km² er det det største vandområdedistrikt i EU.

09

Samarbejdet i Donaus opland begyndte i 1985, og i 1998 trådte konventionen om beskyttelse af Donau i kraft⁵. Et af målene var at »stræbe mod bæredygtig og forsvarlig vandforvaltning, herunder så vidt muligt bevaring, forbedring og rationel udnyttelse af overfladevandet og grundvandet i afvandingsområdet«.

10

Den Internationale Kommission for Beskyttelse af Donau blev oprettet i 1998 med henblik på at gennemføre konventionen om beskyttelse af Donau. Siden vandrammedirektivet trådte i kraft, har den også fungeret som en platform for gennemførelsen af alle direktivets grænseoverskridende aspekter.

11

I 2011 godkendte Rådet EU-strategien for Donauområdet, som Kommissionen på dettes anmodning havde forelagt. Strategien omhandler blandt andet vandkvaliteten.

De vigtigste forureningstyper i Donaus opland og deres kilder

12

Som supplement til medlemsstaternes nationale vandområdeplaner offentliggjorde Den Internationale Kommission for Beskyttelse af Donau i 2009 en samlet vandområdeplan for Donaus opland⁶. Denne plan og opdateringen af analyserapporten om Donaus opland i 2013⁷ peger på forskellige typer af forurening med international betydning, som påvirker vandkvaliteten (jf. tabel 3).

Tabel 3

De vigtigste forureningstyper i Donaus opland og deres kilder

Forureningstyper
Kilder til forureningen

Organisk forurening (ikkegiftige organiske stoffer)
De væsentligste kilder til organisk forurening er punktkilder: spildevand fra byområder (husholdninger) og fra industrianlæg, især opsamlet, men urenset spildevand og spildevand, som ikke er renset korrekt.

Næringsstofforurening (kvælstof og fosfor)
Langt de fleste næringsstofemissioner kommer fra diffuse kilder (89 % af de samlede udledninger af kvælstof og 78 % af de samlede udledninger af fosfor²), for eksempel udledninger fra landbrugsmarker (som følge af anvendelsen af kunst- eller husdyrgødning³ og atmosfærisk deposition), jorderosion og overfladeafstrømning.

Forurening forårsaget af farlige stoffer¹
Disse giftige stoffer kan både udledes fra punktkilder (byspildevand og industrispildevand) og fra diffuse kilder (for eksempel overfladeafstrømning, anvendelse af pesticider i landbruget, forurenede områder og mineområder).

Hydromorfologiske forandringer
Disse forandringer medfører en afbrydelse i vandløbets og levestedernes kontinuitet, en afkobling af de tilstødende vådområder eller flodsletter og ændringer med hensyn til mængden af gennemstrømmende vand og betingelserne for vandgennemstrømning. De forårsages først og fremmest af vandkraftanlæg, anlægsarbejder og infrastruktur til oversvømmelsessikring.

1Vandrammedirektivet har en liste over såkaldte prioriterede stoffer og andre forurenende stoffer (oprindelig 33 - senere 45 - stoffer eller grupper af stoffer), hvoraf nogle betragtes som prioriterede farlige stoffer. Farlige stoffer er for eksempel pesticider, metaller og farmaceutiske produkter.

2Baseret på en vurdering af de gennemsnitlige langfristede (2000-2008) hydrologiske betingelser i Donaus opland.

3Forurenende stoffer (som f.eks. gødning) udvaskes i overflade- og grundvandet som følge af regn, nedsivning og overfladeafstrømning.

Kilde: 2013-opdateringen af analyserapporten om Donaus opland.

De disponible EU-instrumenter til gennemførelse af EU’s vandpolitik

13

EU støtter sin vandpolitik ved at stille finansielle midler til rådighed og ved hjælp af lovgivnings- og reguleringsmæssige instrumenter. De vigtigste finansieringskilder fra EU-budgettet er:

-Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden: Størsteparten af de midler, der blev tildelt i programperioden 2007-2013, gik til infrastrukturprojekter på spildevandsområdet. Andre indsatsområder, hvor det er muligt at opnå en positiv effekt på vandkvaliteten er: integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening og rehabilitering af industriområder og forurenede områder.

-Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne: En række foranstaltninger i landdistriktsprogrammerne kan have en enten direkte eller indirekte effekt på vandkvaliteten. Betalingerne for miljøvenligt landbrug er et eksempel på en foranstaltning, som kan have en direkte effekt. De ydes til landbrugere, som forpligter sig til frivilligt at overholde krav til miljøvenligt landbrug, som er strengere end dem, det ifølge lovgivningen er obligatorisk at overholde.

14

Tabel 4 viser EU’s bidrag til de medlemsstater, hvis område delvist eller helt er beliggende i Donaus opland.

15

Det vigtigste retlige instrument, der anvendes ud over de direktiver og forordninger, der er nævnt i tabel 1 og 2, er krydsoverensstemmelsesmekanismen. Den knytter de direkte betalinger til landbrugerne under den fælles landbrugspolitik og en række betalinger under landdistriktsprogrammerne sammen med i) overholdelse af en række regler vedrørende miljø, fødevaresikkerhed, dyre- og plantesundhed, de såkaldte lovbestemte forvaltningskrav (SMR), og ii) bevarelse af jorden i god landbrugs- og miljømæssig stand, de såkaldte GLM-normer⁸. Manglende overholdelse af disse normer og krav kan føre til, at støtten til en landbruger nedsættes.

Tabel 4

EU’s bidrag i programperioden 2007-2013 (pr. 31.12.2014)¹

Finansieringskilde | Indsatsområde | Beløb i milliarder euro
Den Europæiske Regionaludviklingsfond og Samhørighedsfonden | Spildevand | 6,35
Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne | Betalinger for miljøvenligt landbrug | 6,39²

1Beløbene vedrører de ni medlemsstater, som har mere end 2 000 km² af deres område beliggende i Donaus opland.

2For Tysklands vedkommende vedrører det relevante beløb de to delstater, som ligger i Donaus opland (Baden-Württemberg og Bayern).

Kilde: For så vidt angår Den Europæiske Regionaludviklingsfond/Samhørighedsfonden: Kommissionens database Infoview og for så vidt angår Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne: de finansielle rapporter om gennemførelsen i 2014.

2Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger (EFT L 327 af 22.12.2000, s. 1).

3Det har relation til overfladevandområder, grundvandsforekomster og beskyttede områder. Vandkvaliteten udtrykkes som vandområdernes økologiske og kemiske tilstand.

4Når medlemsstaterne rummer dele af forskellige vandløbsoplande på deres område (dele af Den Tjekkiske Republiks område ligger for eksempel i Donaus opland, dele i Oderflodens opland og dele i Elbens opland), skulle der udarbejdes en plan for hver af disse dele (vandområdedistrikter).

514 lande har afvandingsområder på mere end 2 000 km² (ni medlemsstater og fem tredjelande). Disse lande er sammen med Den Europæiske Union kontraherende parter i konventionen.

6Den endelige udgave af »Danube river basin district management plan«, dateret 14.12.2009.

7Den endelige udgave af »2013 Update of the Danube Basin analysis report«, dateret den 18.10.2014.

8I programperioden 2007-2013 var der 18 SMR og 15 GLM-normer.

Revisionens omfang og revisionsmetoden

16

Ved denne revision vurderede Retten, om medlemsstaternes gennemførelse af vandrammedirektivet medførte en forbedring af vandkvaliteten.

17

Revisionen var koncentreret om overfladevandets kvalitet i fire medlemsstater i Donaus opland, som dækker vandløbsoplandets øvre, centrale og nedre del: Den Tjekkiske Republik, Ungarn, Rumænien og Slovakiet⁹. Den behandlede tre hovedaspekter: forurening fra byområder, fra industrianlæg og fra landbruget.

18

Retten søgte svar på følgende spørgsmål:

a)Var foranstaltningerne i vandområdeplanerne fra 2009 målrettet tilfredsstilende, og var de af den type, og havde de det omfang, der skulle til for at sikre opnåelse af god vandkvalitet i 2015?

b)Er medlemsstaternes foranstaltninger og de instrumenter, de anvender, hensigtsmæssige med hensyn til at nedbringe forureningen i spildevand?

c)Er medlemsstaternes foranstaltninger og de instrumenter, de anvender, hensigtsmæssige med hensyn til at nedbringe diffus forurening fra landbruget?

19

Der blev aflagt besøg i medlemsstaterne mellem marts 2013 og januar 2014. De perioder, som de forskellige indsamlede beviser vedrører, er nævnt i de relevante afsnit i beretningen. Dokumentgennemgangen og analyserne fortsatte efter januar 2014, særlig for at kunne tage hensyn til opdateringerne af vandområdeplanerne (offentliggjort med henblik på høring¹⁰, som startede i december 2014) og de nye landdistriktsprogrammer (programperioden 2014-2020), som blev godkendt i 2015.

20

Vandområder kan også påvirkes af hydrologiske og/eller morfologiske ændringer og af andre former for forurening, der forhindrer dem i at opnå god vandkvalitetstilstand. Disse forureningstyper ligger uden for denne revisions omfang.

21

Retten har allerede offentliggjort andre særberetninger¹¹ på beslægtede områder.

9En del af Den Tjekkiske Republik, en stor del af Slovakiet og hele Rumænien og Ungarn ligger i Donaus opland. Disse medlemsstaters samlede areal (udtrykt i km²) dækker ca. halvdelen (49,4 %) af Donaus opland.

10Medlemsstaterne skulle have vedtage de nye vandområdeplaner senest i december 2015. Ifølge vandrammedirektivet er udkastet til vandområdeplaner underlagt en høringsprocedure med de parter, der er interesseret i direktivets gennemførelse.

11Særberetning nr. 8/2008 »Er krydsoverensstemmelsesordningen effektiv?«, særberetning nr. 7/2011 »Er støtten til miljøvenligt landbrug udformet og forvaltet godt?«, særberetning nr. 5/2011 »Enkeltbetalingsordningen (SPS): emner, der bør tages op til behandling, for at den økonomiske forvaltning kan blive mere forsvarlig«, særberetning nr. 4/2014 »Integration af EU’s vandpolitiske mål i den fælles landbrugspolitik: en delvis succes« og særberetning nr. 2/2015 »EU’s finansiering af rensningsanlæg for byspildevand i Donaus opland: Der er brug for en yderligere indsats for at hjælpe medlemsstaterne med at opfylde EU’s spildevandspolitiske mål« (http://eca.europa.eu).

Bemærkninger

Vandområdeplaner som et redskab til opnåelse af god vandkvalitet senest i 2015

22

Ifølge vandrammedirektivet skal medlemsstaterne vurdere vandkvaliteten ved hjælp af resultaterne af det nationale overvågningsnet. Vurderingen foretages på vandområdeniveau¹² på grundlag af de systemer og metoder, som medlemsstaterne har defineret inden for de regler, der er angivet i vandrammedirektivet. Vurderingen af vandkvaliteten har to elementer:

-økologisk tilstand/potentiale¹³: Medlemsstaterne skal foretage en vurdering under hensyntagen til en række forskellige faktorer, de såkaldte »kvalitetselementer«: biologiske elementer (som for eksempel den akvatiske flora og fiskefaunaen), hydromorfologiske elementer samt kemiske og fysisk-kemiske elementer¹⁴. Sidstnævnte omfatter den organiske forurening (som måles ved hjælp af parametrene biokemisk iltforbrug (BOD₅) og kemisk iltforbrug (COD)), næringsstofforhold og udvalgte kemiske stoffer¹⁵. Tilstanden i vandområderne klassificeres i fem kategorier: høj, god, moderat, ringe og dårlig

-kemisk tilstand: Medlemsstaterne skal vurdere, om miljøkvalitetsnormerne¹⁶ for de stoffer, der er defineret i EU-lovgivningen, er overholdt (i forbindelse med vandområdeplanerne for 2009 skulle 41 prioriterede stoffer eller grupper af stoffer således evalueres). Der gives vurderingen »god« eller »overholder ikke kravene«.

23

Den samlede klassificering af den økologiske tilstand defineres ved det laveste af de enkelte observerede kvalitetselementer. På samme måde kan den kemiske tilstand kun få betegnelsen »god«, hvis normerne vedrørende samtlige stoffer er overholdt. Dette kaldes »one out, all out-reglen«. Anvendelsen af denne regel vil kunne maskere fremskridt med hensyn til individuelle kvalitetselementer.

24

En vandområdeplan skal indeholde oplysninger om de forureningskilder, som vandområderne er udsat for, om vurderingen af områdets tilstand og om de foranstaltninger, der skal gennemføres for at opnå god vandkvalitet, samt om de samlede omkostninger forbundet hermed. Planerne skal også give en begrundelse for, at et vandområde fritages for at overholde fristerne for opnåelse af god vandkvalitet (den første frist er 2015, jf. punkt 2).

25

Retten undersøgte, om:

-overfladevandets kvalitet var blevet bedre som følge af medlemsstaternes foranstaltninger

-forureningskilderne for hvert enkelt vandområde var identificeret i vandområdeplanerne fra 2009

-foranstaltningerne i vandområdeplanerne fra 2009 behandler de identificerede forureningskilder hensigtsmæssigt

-medlemsstaterne stilede efter, at hovedparten af deres vandområder skulle overholde 2015-fristen

-Kommissionen havde truffet foranstaltninger i de tilfælde, hvor den vurderede, at vandområdeplanerne fra 2009 var utilstrækkelige.

Vandområdernes økologiske og kemiske tilstand er ikke forbedret væsentligt

26

Figur 1 og 2 viser ændringerne mellem vandområdeplanerne fra 2009¹⁷ og udkastet til 2015-planer med hensyn til overfladevandområdernes økologiske og kemiske tilstand i de fire besøgte medlemsstater.

Figur 1

Økologisk tilstand/potentiale i vandområdeplanerne fra 2009 og udkastet til 2015-planer (udtrykt i % af det samlede antal overfladevandområder)

Kilde: Oplysninger fra medlemsstaterne via WISE¹ og udkastet til 2015-vandområdeplanerne.

1WISE (Water information for Europe) giver en lang række data og oplysninger om vandrelaterede spørgsmål indsamlet af EU-institutionerne.

Figur 2

Den kemiske tilstand i vandområdeplanerne fra 2009 og udkastet til 2015-planer (udtrykt i % af det samlede antal overfladevandområder)

Kilde: Oplysninger fra medlemsstaterne via WISE og udkastet til 2015-områdeplanerne.

27

Ud fra oplysningerne i vandområdeplanerne ser det ikke ud, som om der er sket væsentlige ændringer med hensyn til vandkvalitetstilstanden, og fristen for opnåelse af god tilstand i 2015 var ikke overholdt. Procenten af områder, hvis tilstand/potentiale vurderes som »god(t) eller høj(t)«, var kun steget lidt med den største stigning i Den Tjekkiske Republik. Med hensyn til den kemiske tilstand forværredes situationen i Den Tjekkiske Republik. Ungarn klarede at reducere antallet af vandområder med ukendt tilstand væsentligt, hvilket forklarer stigningen i antallet af vandområder, hvis kemiske tilstand blev bedømt som »god« eller »opfylder ikke kravene«.

Manglen på samlede data gør det vanskeligt at kortlægge kilderne til forurening af de enkelte vandområder

28

Da der manglede overvågningsdata, baserede medlemsstaterne delvist deres vurdering af tilstanden på indirekte metoder som for eksempel risikoanalyse og skøn, og det har betydning for, i hvor høj grad man kan stole på denne tilstandsklassifikation. Rumænien og Slovakiet har et stort antal vandområder, hvor tilstanden er klassificeret som »god« og »høj« i planerne fra 2009 (jf. figur 1 og 2), men for et væsentligt antal vandområder var tiltroen til klassifikationen lav. Jo lavere graden af tiltro til en tilstandsklassifikation er, jo vanskeligere er det at pege på hensigtsmæssige foranstaltninger, der kan rette op på situationen.

29

I de enkelte medlemsstater var der også stor forskel på, hvor mange specifikke fysisk-kemiske stoffer der blev undersøgt i forbindelse med vurderingen af den økologiske tilstand (jf. punkt 22) (fra fire i Ungarn til mere end 80 i Den Tjekkiske Republik), somme tider fordi de ikke var identificeret korrekt. Det kan medføre en for optimistisk klassificering af vandområder.

30

Bilag II viser procenten af vandområder, som var udsat for forurening fra punktkilder og diffuse kilder, samt procenten af vandområder udsat for berigelse med organiske stoffer, næringsstofberigelse og forurening med prioriterede stoffer eller andre specifikke forurenende stoffer.

31

Rettens analyse viste, at oplysningerne om de enkelte vandområder i vandområdeplanerne fra 2009 var mangelfulde¹⁸: Det fremgår ikke altid, om organisk forurening (BOD₅ og COD), næringsstoffer (kvælstof og fosfor), fysisk-kemiske og prioriterede stoffer og pesticider er et problem for vandkvaliteten i det pågældende vandområde.

32

Vandområdeplanernes oplysninger vedrørende de enkelte forureningskilder er ligeledes mangelfulde og problematiske:

-For så vidt angår punktkilder til forurening (som for eksempel rensningsanlæg for byspildevand og industrianlæg) manglede der især data om udledning af fysisk-kemiske stoffer og prioriterede stoffer. Der forelå flest oplysninger om udledning af organiske stoffer og næringsstoffer fra rensningsanlæg for byspildevand.

-For så vidt angår diffus forurening er det vanskeligt at beregne de forskellige kilders andel i forureningen (brug af gødning, erosion, atmosfærisk deposition mv.), og vurderingerne var derfor hovedsagelig baseret på statistiske modeller.

-For så vidt angår forurenede områder og affaldsdeponeringsanlæg forelå der ingen kvantificerede oplysninger om betydningen af denne kilde.

Foranstaltningerne i vandområdeplanerne er ikke tilstrækkelige til at tackle forureningskilderne hensigtsmæssigt

33

Ifølge vejledningsdokument nr. 21 fra 2009 om rapportering i henhold til vandrammedirektivet skulle medlemsstaterne i deres vandområdeplaner inddele foranstaltningerne i tre kategorier: »grundlæggende foranstaltninger« (de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre EU-direktiverne), »andre grundlæggende foranstaltninger« (foranstaltninger, som herudover blev indført med vandrammedirektivet)¹⁹ og »supplerende foranstaltninger«.

34

I de fire medlemsstaters vandområdeplaner fra 2009 manglede der generelt oplysninger om de resultater, gennemførelsen af de »grundlæggende foranstaltninger« forventedes at ville give, og om de supplerende foranstaltninger, der derefter ville være behov for for at opnå god tilstand.

Forurening fra byområder: Der mangler vigtige aspekter i de foranstaltninger, der gennemføres udover direktivet om rensning af byspildevand

35

Den »grundlæggende foranstaltning« til tackling af forurening fra byområder er gennemførelsen af direktivet om rensning af byspildevand (jf. tabel 1).

36

Med hensyn til »andre grundlæggende foranstaltninger« og »supplerende foranstaltninger« konstaterede Retten følgende mangler i de fire medlemsstaters vandområdeplaner fra 2009:

-Det fremgik ikke af Den Tjekkiske Republiks, Ungarns og Slovakiets vandområdeplaner, hvor mange byområder med under 2 000 PE der har betydning for vandkvaliteten og derfor vil have behov for specifikke foranstaltninger.

-Vandkvalitetstilstanden i et vandområde kan gøre det nødvendigt, at der fastsættes emissionsgrænser, som er strengere end kravene i direktivet om rensning af byspildevand (jf. bilag III). En gennemgang af hensigtsmæssigheden af de emissionsgrænseværdier, der er defineret i de nationale lovbestemmelser, var nævnt i Ungarns og Rumæniens planer. Den Tjekkiske Republik havde ikke indført en sådan foranstaltning, eftersom de lovbestemte grænser var blevet opdateret i 2007, kort tid før vandområdeplanen blev godkendt. For Ungarns vedkommende var foranstaltningens anvendelsesområde ikke angivet. I Rumæniens plan anføres det, at der kræves stengere grænser for et begrænset antal byområder, men det er ikke klart, om dette er tilstrækkeligt til at dække alle de vandområder, der er udsat for betydelig organisk forurening og næringsstofforurening.

-Spørgsmålet om regnvandsforvaltning var kun delvist blevet behandlet af medlemsstaterne. Både overløb - som opstår under kraftigt regnvejr, når kloaknettets og/eller et rensningsanlægs kapacitet ikke er tilstrækkelig - og afstrømning fra byområder²⁰ kan medføre vandforurening. Ungarn indføjede en særlig foranstaltning, som hovedsagelig bestod i at udarbejde en national plan for regnvandsforvaltning, og Rumænien udpegede byområder, som havde behov for regnvandsopsamlingssystemer. Ingen af planerne omfattede specifikke foranstaltninger til behandling af overløb²¹.

-Siden slutningen af 90’erne er mikroforurening i stigende grad blevet anerkendt som et problem i forbindelse med vandkvalitet. Forurenende mikrostoffer findes typisk i farmaceutiske produkter, produkter til personlig pleje og fødevaretilsætningsstoffer. På trods af mikroforureningens voksende betydning blev dette spørgsmål ikke taget op af medlemsstaterne i deres vandområdeplaner fra 2009. Med henblik på at afhjælpe disse problemer kan følgende foranstaltninger anvendes: i) forebyggelse/reduktion af forureningen, hvor den forekommer (»ved kilden«) og ii) rensning af det forurenede vand (»end of pipe-foranstaltninger«).

Forurening fra industrianlæg: Der mangler målrettede foranstaltninger

37

En »grundlæggende foranstaltning« til tackling af forurening fra industrianlæg er gennemførelsen af direktivet om industrielle emissioner (jf. tabel 1).

38

Med hensyn til »andre grundlæggende foranstaltninger« og »supplerende foranstaltninger« konstaterede Retten følgende mangler i de fire medlemsstaters vandområdeplaner fra 2009:

-For at nedbringe forureningen med farlige stoffer skal der iværksættes foranstaltninger, som er målrettet mod disse stoffer, som er en hindring for, at vandområderne opnår god økologisk og kemisk tilstand. Men ingen af de fire medlemsstater havde foranstaltninger målrettet mod specifikke stoffer.

-Alle fire medlemsstater har foranstaltninger vedrørende rehabilitering af forurenede områder og/eller affaldsdeponeringsanlæg, men kun Den Tjekkiske Republik og Slovakiet udpegede i deres planer områder, som blev betragtet som en risiko for vandkvaliteten. Retten konstaterede imidlertid, at de udvalgte områder ikke nødvendigvis svarede til de områder, som de nationale organer, der er ansvarlige for dekontamineringsstrategien, har udpeget som prioriterede områder med henblik på dekontaminering²².

Forurening fra landbruget: Foranstaltninger ud over nitratdirektivet er hovedsagelig frivillige

39

Den »grundlæggende foranstaltning« til tackling af forurening fra landbruget er gennemførelsen af nitratdirektivet (jf. tabel 1).

40

Med hensyn til »andre grundlæggende« og »supplerende« foranstaltninger henviste de fire medlemsstaters vandområdeplaner primært til foranstaltninger under landdistriktsprogrammerne, hvor landbrugerne kan deltage i aktioner, som er mere vidtgående end de obligatoriske lovkrav (for eksempel gødningsnormer, som er strengere end dem i nitratdirektivet). Disse foranstaltninger er imidlertid frivillige og dækker måske ikke de områder, hvor vandforureningen er størst (jf. punkt 145-157)²³.

41

Retten konstaterede også følgende mangler i de fire medlemsstaters vandområdeplaner fra 2009:

-Selv om fosfor fra diffus forurening spiller en væsentlig rolle i forbindelse med næringsstofforurening af vandområder, havde ingen af programmerne foranstaltninger, som var direkte målrettet mod at begrænse fosfortilførslen til jorden (kg/ha)²⁴.

-Målrettede foranstaltninger til mindskelse af erosion - som bidrager væsentligt til fosforforurening - nævnes i Den Tjekkiske Republiks, Ungarns og Rumæniens indsatsprogrammer. I Ungarn henviser foranstaltningen imidlertid til anvendelse af den relevante GLM-norm (jf. tekstboks 3), og i programmerne for Den Tjekkiske Republik og Rumænien mangler der nærmere oplysninger om, hvordan foranstaltningerne skal gennemføres.

-Målrettede foranstaltninger til begrænsning af brugen af pesticider var nævnt i alle fire medlemsstaters indsatsprogram. Foranstaltningerne var imidlertid vage, eller de vedrørte pesticidhandlingsplanerne, der som fastsat i pesticiddirektivet skulle vedtages og meddeles Kommissionen senest den 26. november 2012 (jf. tabel 2).

Der mangler relevante oplysninger om finansieringen af foranstaltningerne

42

Retten konstaterede, at der ikke forelå omkostningsoverslag for alle de foranstaltninger, der var anført i vandområdeplanerne fra 2009. Der var kun delvise oplysninger om finansieringskilder og disponible midler i de fire medlemsstater.

43

De manglende oplysninger om omkostninger og om de forventede resultater af foranstaltningerne (jf. punkt 34) gør det vanskeligt at finde frem til de mest omkostningseffektive foranstaltninger.

44

Det er sjældent, at der ydes finansiering uden for EU-programmerne. De vigtigste finansieringskilder er de programmer, som EU medfinansierer via Den Europæiske Fond for Regionaludvikling/Samhørighedsfonden og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne. Prioriteringerne og fordelingen af midler i disse programmer indvirker derfor på de fremskridt, der gøres med hensyn til vandkvalitet. De organer, som godkender prioriteterne og projekterne, og dem, der godkender vandområdeplanernes indsatsprogram, har imidlertid ikke altid samordnet deres indsats (jf. også punkt 38).

Et stort antal vandområder er fritaget fra at overholde fristerne i 2015 og 2021

45

Ifølge vandområdeplanerne fra 2009 fritog de fire medlemsstater et stort antal vandområder fra at overholde fristen i 2015 (jf. tabel 5), men begrundede ikke klart de forlængelser af fristen, der blev givet.

46

I udkastet til 2015-vandområdeplaner gives der igen mange dispensationer, undtagen i Rumænien og - med hensyn til den kemiske tilstand - i Slovakiet. Det betyder, at der i de vandområder, der har fået dispensation, først kan forventes opnået god vandkvalitet i perioden 2021-2027.

Tabel 5

Fritagne overfladevandområder (i % af det samlede antal overfladeområder)

Medlemsstat | Vandområdeplanerne fra 2009 | Udkastet til 2015-vandområdeplaner | Vandområdeplanerne fra 2009 | Udkastet til 2015-vandområdeplaner
Økologisk tilstand | Kemisk tilstand
Den Tjekkiske Republik | 90 % | 63 % | 31 % | 36 %
Ungarn | 88 % | 84 % | 44 %² | 75 %
Rumænien | 36 % | 14 % | 6 % | 2 %
Slovakiet | ¹ | 47 % | ¹ | 1 %

1Tallet fra Slovakiet (37 %) dækker den økologiske og den kemiske tilstand taget under et.

2Procenten blev beregnet ud fra antallet af vandområder, hvis tilstand er kendt.

Kilde: Oplysninger fra medlemsstaterne via WISE og udkastet til 2015-områdeplanerne.

Kommissionen følger omhyggeligt foranstaltningerne op, men der kan kun ske forbedringer, hvis medlemsstaterne er villige til at handle

47

Kommissionen skal ikke godkende de vandområdeplaner, som medlemsstaterne vedtager. Men hvis en medlemsstat ikke overholder EU-lovgivningen, kan Kommissionen indlede en traktatbrudsprocedure og i sidste ende indbringe sagen for Domstolen. I 2008 indførte Kommissionen den såkaldte EU-pilotprocedure, som bruges som et første skridt til at forsøge at løse problemer, så man, hvis det er muligt, undgår en formel traktatbrudssag.

48

I 2009 gennemgik Kommissionen samtlige medlemsstaters vandområdeplaner og kom med specifikke bemærkninger og anbefalinger til hver enkelt medlemsstat i to rapporter²⁵, som ledsagede to meddelelser fra Kommissionen. I 2013 og 2014 arrangerede Kommissionen også bilaterale møder med alle fire medlemsstater, hvor den behandlede de vigtigste problemer.

49

I forbindelse med godkendelsen af partnerskabsaftalerne²⁶ og de operationelle programmer om miljøet i programperioden 2014-2020 vurderede Kommissionen »vedtagelse af en vandområdeplan« som et kriterium for opfyldelsen af en forhåndsbetingelse²⁷. Dette kriterium blev ikke anset for at være opfyldt i Den Tjekkiske Republik, Ungarn og Slovakiet. De operationelle programmer indeholder de aktioner, der skal iværksættes som en konsekvens heraf, men for Ungarns og Slovakiets vedkommende dækker de ikke alle de svagheder, der blev påpeget under de bilaterale møder (jf. punkt 48). Kommissionen betragter i stedet de aktioner, der er beskrevet i referaterne fra de bilaterale møder, som aktioner, medlemsstaterne skal iværksætte. Disse referater har imidlertid ikke samme bindende status som de operationelle programmer. Kun i det operationelle program for Den Tjekkiske Republik²⁸ blev der specifikt henvist til de henstillinger, Kommissionen havde fremsat under det bilaterale møde. Denne fremgangsmåde svækker generelt set forhåndsbetingelsens effekt.

50

En række af de mangler med hensyn til udvælgelse af passende foranstaltninger, som Retten og Kommissionen konstaterede i vandområdeplanerne fra 2009, figurerer stadig i udkastet til 2015-planerne.

Medlemsstaternes foranstaltninger og instrumenter til nedbringelse af forurening forårsaget af spildevand

51

Retten undersøgte, om de foranstaltninger og instrumenter, der anvendes i de fire medlemsstater, er hensigtsmæssige med hensyn til at tackle forurening fra spildevand, der udledes fra byområder og industrianlæg.

Forurening fra byområder: Der er sket fremskridt med hensyn til spildevandsrensning, men de disponible instrumenter kunne anvendes bedre

52

En vigtig måde, hvorpå de fire medlemsstater kunne nedbringe forureningen fra byområder, var at sørge for, at en større procentdel af spildevandet renses korrekt. Retten undersøgte derfor, om de fire medlemsstater:

-havde gjort fremskridt med hensyn til den mængde spildevand, der renses korrekt

-havde indført en inspektionsordning, som kan sikre, at de emissionsgrænser, der er fastsat i udledningstilladelserne, håndhæves

-anvendte den vandforureningsafgift, som rensningsanlæggene for byspildevand skal betale, som et middel til at forhindre udledning af forurenende stoffer.

Der er sket fremskridt med hensyn til den mængde spildevand, der renses

53

De fire medlemsstater skal opfylde de mål, der er fastsat i direktivet om rensning af byspildevand (jf. tabel 1), i overensstemmelse med de frister²⁹, der er godkendt i tiltrædelsestraktaterne.

54

Ifølge artikel 5 i direktivet om rensning af byspildevand skulle medlemsstaterne kortlægge følsomme områder, særlig områder hvor der er risiko for eutrofiering. Den Tjekkiske Republik, Rumænien og Slovakiet udpegede hele deres område som følsomt. Set ud fra et vandkvalitetsmæssigt synspunkt er dette et positivt aspekt, eftersom der i byområder med over 10 000 PE kræves en mere vidtgående rensning/tertiær rensning af spildevandet, dvs. en reduktion af de næringsstoffer, som er skyld i eutrofieringen (jf. bilag III). Med hensyn til Ungarn, jf. punkt 64.

55

For at gøre fremskridt skulle medlemsstaterne øge den andel af befolkningen, som var tilsluttet et rensningsanlæg, og forbedre rensningsteknologien, dvs. sørge for, at emissionsgrænserne for organisk forurening (BOD₅ og COD) overholdes ved hjælp af sekundær rensning og for næringsstofforurening (Ntot og Ptot) ved hjælp af mere vidtgående rensning/tertiær rensning. Endvidere skulle de emissionsgrænser, som blev fastsat af rensningsanlægget, afspejle vandkvaliteten i det vandområde, som skulle modtage spildevandet.

For så vidt angår tilslutningen til kloaknet og rensningsanlæg går det fremad, men der er stadig mangler, særlig i to medlemsstater …

56

Figur 3 viser de fremskridt, der er gjort med hensyn til andelen af den samlede befolkning, der både er tilsluttet offentlige kloaknet og rensningsanlæg. I alle fire medlemsstater steg tilslutningsprocenten mellem 2008 og 2012. Rumænien, som blev medlem af EU tre år senere end de tre andre medlemsstater, havde samlet set den laveste tilslutningsprocent.

57

Forskellen mellem den andel af befolkningen, der er tilsluttet det offentlige kloaknet, og den del, der er tilsluttet et rensningsanlæg for byspildevand, viser, at det ikke er alt spildevandet fra den tilsluttede befolkning, der behandles af et spildevandsrensningsanlæg. Differencen er størst i Ungarn og mindst i Slovakiet.

Figur 3

Procent af den samlede befolkning, der er tilsluttet det offentlige kloaknet og et rensningsanlæg for byspildevand: fremskridt mellem 2008 og 2012

Kilde: Procentdel tilsluttet offentlige kloaknet: Den Tjekkiske Republiks, Ungarns, Slovakiets og Rumæniens statistiske kontorers rapport om gennemførelsen af direktivet om rensning af byspildevand dateret den 30.6.2013 med hensyn til dataene for 2008, og det statistiske kontor for så vidt angår dataene for 2012.

Procentdel tilsluttet rensningsanlæg for byspildevand: Den Tjekkiske Republiks, Rumæniens og Slovakiets statistiske kontorer og, for Ungarns vedkommende, Eurostat (2011-data).

58

Den samlede befolkning, som endnu ikke er tilknyttet et offentligt kloaknet, kan opdeles som følger:

-befolkningen i byområder med eller over 2 000 PE, hvor der endnu ikke sker nogen opsamling. Det er tilfældet i Rumænien, hvor 39,8 % af det forurenede spildevand (spildevandsbelastningen)³⁰ ikke blev opsamlet ved udgangen af 2012. Rumænien skal opfylde sine forpligtelser ifølge direktivet om rensning af byspildevand i 2018

-befolkningen i byområder med eller over 2 000 PE, hvor spildevandet opsamles i individuelle systemer (for eksempel septiktanke)³¹. Andel af det forurenede spildevand, der opsamles i individuelle systemer i de fire medlemsstater: Den Tjekkiske Republik: 7 %, Ungarn: 14 %, Rumænien: 1 %, Slovakiet: 13 %

-befolkningen i byområder med under 2 000 PE, hvor der ikke sker nogen opsamling.

59

I henhold til direktivet om rensning af byspildevand skal de individuelle systemer sikre samme miljøbeskyttelsesniveau som for byspildevand, der udledes til kloaknet. Retten konkluderer, at det på grundlag af de oplysninger, Kommissionen har fået fra medlemsstaterne, ikke kan vurderes, om disse systemer overholder direktivet. Vandområdeplanerne fra 2009 giver heller ingen oplysninger om dette. I anden halvdel af 2014 bad Kommissionen medlemsstaterne om at forklare, hvordan de sikrede, at direktivet blev overholdt.

60

I byområder med under 2 000 PE, hvor der findes kloaknet, skal der ifølge direktivet sikres passende rensning, hvis spildevandet udledes til ferskvand og flodmundinger. I Den Tjekkiske Republiks og Ungarns vandområdeplaner fra 2009 var der imidlertid ingen oplysninger om, hvor mange byområder der havde kloaknet, men ingen rensningsanlæg. Ud over kravene i direktivet om rensning af byspildevand skal medlemsstaterne i overensstemmelse med vandrammedirektivet definere foranstaltninger for de byområder, hvor udledningen af spildevand påvirker vandkvaliteten negativt. Foranstaltningerne i vandområdeplanerne fra 2009 er imidlertid vage (jf. punkt 36).

Foto 1 - Spildevandsrensningsanlæg i Ungarn

Kilde: Revisionsretten.

… og der er gjort væsentlige fremskridt med hensyn til sekundær og tertiær rensning af spildevand i tre af medlemsstaterne, men de er stadig alle bagud for tidsplanen

61

I perioden 2007/2008-2011/2012 var der sket væsentlige fremskridt med hensyn til sekundær rensning af spildevand fra byområder med eller over 2 000 PE³² (jf. figur 4). Ved udgangen af 2012 overholdt mere end 90 % af spildevandet fra byområder i tre af de fire medlemsstater direktivets emissionsgrænser for BOD₅ og COD.

62

Den lavere procent med hensyn til sekundær rensning i Rumænien (39 %) skyldes delvist, at landet tiltrådte EU tre år senere end de andre medlemsstater. I 2012 var Rumænien også bagud for tidsplanen med hensyn til at overholde den foreløbige frist for gennemførelsen af direktivet om rensning af byspildevand for så vidt angår sekundær rensning (senest i 2010 skulle 51 % af spildevandet renses korrekt).

Figur 4

Fremskridt i perioden 2007/2008-2011/2012¹ med hensyn til sekundær rensning af spildevand fra byområder ≥ 2 000 PE (udtrykt som % af den samlede spildevandsbelastning fra disse byområder, eksklusive belastningen i det spildevand, der ledes til individuelle systemer)

1Dataene for Ungarn vedrører 2007 og 2011, dataene for Rumænien 2007 og 2012, og dataene for Den Tjekkiske Republik og Slovakiet vedrører 2008 og 2012.

2Dataene for Den Tjekkiske Republik vedrører hele statens område og ikke kun den del, der ligger i Donaus opland.

Kilde: Revisionsrettens analyse af medlemsstaternes data til Kommissionen.

63

Der blev ligeledes gjort væsentlige fremskridt med hensyn til tertiær rensning i perioden 2007/2008-2011/2012. Figur 5 viser situationen med hensyn til spildevandsbelastningen fra alle byområder med over 10 000 PE. Den viser, hvor stor en procentdel af den samlede forureningsbelastning fra spildevandet (eksklusive det spildevand, der ledtes til individuelle systemer) der overholdt de emissionsgrænser for Ntot og Ptot, der er fastsat i direktivet om rensning af byspildevand.

64

Ungarn har ikke angivet hele sit område som følsomt område, men anvender artikel 5, stk. 4, i direktivet om rensning af byspildevand. Det betyder, at det ikke er de enkelte rensningsanlæg, der skal overholde grænserne for Ntot og Ptot, så længe det kan dokumenteres, at reduktionen af den samlede belastning fra det spildevand, der ledes til alle anlæggene (i byområder med eller over 2 000 PE), mindst er 75 % for både Ntot and Ptot. Samlet set blev en væsentlig mindre andel af spildevandet renset i Ungarn end i Den Tjekkiske Republik og Slovakiet³³, men kravet om 75 % var tæt på at være opfyldt ved udgangen af 2012³⁴.

Figur 5

Fremskridt i perioden 2007/2008-2011/2012¹ med hensyn til tertiær rensning af spildevand fra byområder med over 10 000 PE (udtrykt som % af den samlede spildevandsbelastning fra disse byområder, eksklusive belastningen fra det spildevand, der ledes til individuelle systemer)

1Referencedatoer: jf. note 1 til figur 4.

2Den Tjekkiske Republik: Rensningsanlægget i Prag, som behandler 15 % af den samlede spildevandsbelastning fra byområder med eller over 2 000 PE, overholdt ikke kravene i direktivet i 2012. Det forventes, at spildevandet i Prag vil blive renset tilstrækkeligt senest i 2018.

3For Slovakiet forelå der ikke særskilte data om Ntot og Ptot. De anvendte data svarer til det spildevand, der overholdt emissionsgrænserne for det ene af disse parametre eller dem begge.

Kilde: Revisionsrettens analyse af medlemsstaternes data til Kommissionen.

65

På trods af de fremskridt, der er gjort, primært takket være midlerne fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden³⁵, noterer Retten, at alle fire medlemsstater er bagud i forhold til tidsplanen for overholdelsen af de foreløbige og/eller endelige frister for direktivets gennemførelse³⁶. Den noterer også, at de nybyggede eller rehabiliterede infrastrukturers finansielle bæredygtighed³⁷ ikke kan garanteres, hvilket betyder en risiko for vandkvaliteten på lang sigt.

I 25 % af de tilfælde, som Retten undersøgte, var der fastsat emissionsgrænseværdier, som var strengere end kravene i direktivet

66

Situationen i et vandområde kan være sådan, at det af hensyn til vandkvaliteten er nødvendigt at pålægge et rensningsanlæg at overholde grænser, som er strengere end dem, der er fastsat i direktivet om rensning af byspildevand. Retten undersøgte en stikprøve på 28 rensningsanlæg for byspildevand og konstaterede, at der i udledningstilladelserne for syv (25 %) af dem var fastsat grænser, som var strengere end dem, der var fastsat i den nationale lovgivning³⁸: tre af de fire anlæg, vi undersøgte i Den Tjekkiske Republik³⁹ (alle vedrører næringsstoffer), og fire af de undersøgte anlæg i Ungarn (heraf vedrører to næringsstoffet Ptot).

67

Tre af de syv undersøgte rensningsanlæg i Ungarn havde derimod teknisk kapacitet til at fjerne næringsstoffer (Ntot og Ptot) og dermed forbedre det udledte spildevands kvalitet, men blev ikke pålagt at gøre det i udledningstilladelsen.

68

Ifølge de data, medlemsstaterne havde sendt til Kommissionen, overholdt ca. 20 %⁴⁰ af det rensede spildevand fra byområder med mellem 2 000 og 10 000 PE i 2012 grænserne i direktivet for Ntot and Ptot. Dette er ikke et krav i direktivet, men er positivt for vandkvaliteten.

69

De nationale lovbestemmelser i de fire medlemsstater fastsætter ikke emissionsgrænser for forurenende mikrostoffer. At fjerne sådanne stoffer ville kræve en større forbedring af de aktuelle rensningsprocesser (jf. punkt 36).

70

På EU-niveau traf Europa-Parlamentet og Rådet, da vandrammedirektivet blev ændret i 2013⁴¹, initiativ til blandt andet at anmode Kommissionen om senest i september 2015 at udvikle en strategisk tilgang til forurening af vand med farmaceutiske stoffer og senest i september 2017 at stille forslag om de foranstaltninger, EU og/eller medlemsstaterne skal træffe for at implementere en sådan tilgang. Med samme ændring blev begrebet observationsliste over stoffer, for hvilke der skal indsamles EU-dækkende overvågningsdata, indført. Den første observationsliste over ti stoffer blev udarbejdet i marts 2015 og omfatter farmaceutiske stoffer og pesticider.

Inspektionsordningens afskrækkende effekt er begrænset

71

Korrekt fastsatte emissionsgrænser vil kun kunne indvirke på vandkvaliteten, hvis de overholdes. Der er derfor vigtigt med en effektiv inspektionsordning⁴², som kan sikre, at de grænser, der er fastsat i rensningsanlæggenes udledningstilladelser, overholdes.

72

For at sikre, at grænserne overholdes, udføres der to former for kontrol:

-den, som operatørerne på anlægget udfører på grundlag af vandprøver, som de selv udtager (i det følgende benævnt egenkontrol)

-den, som de offentlige kontrolorganer udfører⁴³.

73

Med hensyn til egenkontrollen konkluderer Retten, at alle 28 rensningsanlæg i stikprøven undtagen ét overholdt kravene i direktivet om rensning af byspildevand for så vidt angår antallet af kontrolundersøgelser. I 2012 overholdt 25 af de 28 anlæg endvidere de grænser, der var fastsat i deres tilladelser⁴⁴.

74

Med hensyn til den kontrol, der udføres af offentlige kontrolorganer, er der i ingen af de fire medlemsstater fastlagt regler for, hvor ofte de skal udføres⁴⁵. Den relevante myndighed kan derfor selv afgøre dette under hensyntagen til sine ressourcebegrænsninger. Hyppigheden af den kontrol, der faktisk blev udført, varierer fra medlemsstat til medlemsstat (jf. tabel 6). Af de medlemsstater, som Retten fik data fra, var det Slovakiet, som havde den laveste kontrolhyppighed. Retten fik ingen data om hyppighed fra Ungarn. I Slovakiet udtager kontrolorganet sjældent sine egne prøver fra afløbet, men forholder sig i stedet til operatørernes egenkontrol, der udføres af godkendte laboratorier.

75

Når de offentlige kontrolorganer konstaterer, at emissionsgrænserne er overskredet, skal der i overensstemmelse med den nationale lovgivning betales bøder⁴⁶ i alle fire medlemsstater.

76

I Ungarn og Rumænien pålægges der en bøde for hvert forurenende stof, som overskrider grænseværdien. Beløbet pr. kg forurening, som overskrider grænsen, varierer alt efter, hvilket forurenende stof⁴⁷ der er tale om. I Rumænien vurderes det også, hvor alvorlig overtrædelsen er, og kontrolorganet kan i givet fald vælge at give en advarsel i stedet for en bøde. De rumænske statistikker om resultaterne af inspektionerne i 2012 viser, at der blev givet fem gange så mange advarsler som bøder.

Tabel 6

De offentlige kontrolorganers kontrol

Medlemsstat
Den faktiske kontrolhyppighed på rensningsanlæggene for byspildevand

Den Tjekkiske Republik
Anlæg med en kapacitet på over 10 000 PE: en gang om året.
Anlæg med en kapacitet på mellem 2 000 og 10 000 PE: hvert tredje år.
Andre anlæg: hvert femte år.

Ungarn
Ingen oplysninger.
På grundlag af den hyppighed, vi observerede på en stikprøve på syv rensningsanlæg, konkluderer Retten, at anlæggene ikke nødvendigvis inspiceres hvert år.

Rumænien
I 2013 blev alle anlæg med en kapacitet ≥ 2 000 PE kontrolleret.

Slovakiet
Anlæg med en kapacitet på over 10 000 PE: en dækning på mindre end 10 % i 2013.
Alle anlæg taget under et: en dækning på mindre end 12 % i 2013.

Kilde: Revisionsrettens analyse af den nationale lovgivning og data fra kontrolorganerne.

77

I Den Tjekkiske Republik og Slovakiet er det ikke det forurenende stof eller den mængde forurening, der overskrider grænsen, der afgør bødernes størrelse. Beløbet fastsættes i stedet på grundlag af, hvor alvorlig det offentlige kontrolorgan vurderer, at den manglende overholdelse af betingelserne i tilladelsen er (med et maksimumbeløb⁴⁸, som er fastsat i de nationale lovbestemmelser).

78

Ingen af vandområdeplanerne fra 2009 havde en foranstaltning, hvis formål var at vurdere inspektionsordningens effektivitet og afskrækkende effekt.

Vandforureningsafgiften anvendes kun delvist som et redskab til at afholde anlæggene fra at udlede forurenende stoffer

79

I alle fire medlemsstater giver lovgrundlaget mulighed for at pålægge en vandforureningsafgift, som de, der udleder forurenet vand, skal betale. Den er baseret på mængden og/eller koncentrationen (mg/l) af de udledte forurenende stoffer. En sådan afgift er i overensstemmelse med princippet om, at forureneren betaler⁴⁹, som betyder, at de, der forurener, skal betale, hvad det koster at nedbringe den forurening, de forårsager. En vandforureningsafgift kan have tre formål: i) at skaffe penge, ii) at være et incitament til at overholde emissionsgrænserne i udledernes godkendelser og/eller iii) at fungere som et incitament til at nedbringe forureningen yderligere ved at gå længere end de fastsatte grænser.

80

Den afgift, der skal betales for at udlede spildevand til overfladevand, gælder kun en række forurenende stoffer (jf. bilag IV). For så vidt angår organisk forurening, skal der ikke betales afgift for BOD₅ i tre af de fire medlemsstater. Med hensyn til næringsstofforurening er der ikke fastsat nogen afgift for Ntot i Den Tjekkiske Republik og Ungarn, men for Ninorg (som indgår i Ntot). Afgiften i euro/ton pr. forurenende stof varierer betydeligt i de fire medlemsstater.

81

Generelt har alle rensningsanlæg for byspildevand bortset fra mindre udledere i Slovakiet (som udleder mindre end 10 000 m³/år eller 1 000 m³/måned)⁵⁰ pligt til at betale en vandforureningsafgift. Men

-i Den Tjekkiske Republik⁵¹ og Slovakiet skal der under visse grænser⁵², som er lovbestemte, ikke betales en afgift pr. forurenende stof

-i Rumænien skal der ikke betales en afgift pr. forurenende stof, når spildevandet er mindre forurenet end det overfladevandområde, det ledes ud i⁵³. Det vil for eksempel betyde en fordel for dem, som udleder spildevand til vandområder, hvor der er stor forurening.

82

Vandområdeplanerne fra 2009⁵⁴ indeholdt ikke foranstaltninger med henblik på at vurdere afgiftsbeløbenes hensigtsmæssighed⁵⁵.

Forurening fra industrianlæg: Det er vanskeligt at fastsætte emissionsgrænser, og håndhævelsen er mangelfuld

83

Medlemsstaterne har to vigtige instrumenter til deres rådighed, som kan påvirke industrianlæggenes udledning af forurenende stoffer: grænserne i anlæggenes godkendelser⁵⁶ og vandforureningsafgiften.

84

Industrianlæg kan lede deres spildevand ud i vandløb enten direkte eller indirekte via et offentligt kloaknet, så det kan blive renset i et rensningsanlæg for byspildevand.

85

Ifølge direktivet om industrielle emissioner (jf. tabel 1) skal industrianlæg, som udfører definerede aktiviteter⁵⁷, have en godkendelse for at kunne drive deres anlæg. Godkendelsen skal angive emissionsgrænserne for de forurenende stoffer og definere krav til overvågning af emissionerne. Disse grænser må ikke overskride de emissionsniveauer, der forbindes med »den bedste tilgængelige teknik«, som Kommissionen bistået af et ekspertudvalg har fastsat. Pr. november 2015 var der vedtaget syv sådanne »konklusioner« om den bedste tilgængelige teknik. Anlæg for rensning af byspildevand hører i princippet ikke under dette direktivs anvendelsesområde.

86

I de fire besøgte medlemsstater undersøgte Retten:

-om der var en procedure for fastsættelse af emissionsgrænser

-om der var en inspektionsordning, som kunne sikre håndhævelsen af grænserne

-om den vandforureningsafgift, som rensningsanlæggene for byspildevand skal betale, blev anvendt som et middel til at forhindre udledning af forurenende stoffer.

De myndigheder, som fastsætter emissionsgrænserne, er ofte afhængige af oplysninger, som udlederne selv fremlægger

87

Når der er tale om direkte udledning af spildevand, kræves der i alle fire medlemsstater en spildevandsudledningstilladelse. Afhængigt af medlemsstaten gælder tilladelsen i fire til ti år. I alle fire medlemsstater kan de kompetente myndigheder ifølge lovgrundlaget når som helst ophæve eller ændre tilladelsen, hvis det er nødvendigt af hensyn til vandkvaliteten i recipientvandområderne.

88

Med hensyn til direkte udledning fastsætter lovgivningen i de fire medlemsstater grænser for en række stoffer, ofte specificeret efter industritype. De myndigheder, som udsteder tilladelserne, kan også fastsætte grænser for stoffer, som ikke er omfattet af lovbestemmelserne.

89

Men fordi nogle af processerne er så komplekse og på grund af den fortsatte teknologiske udvikling, er den udstedende myndighed alligevel afhængig af de oplysninger, som anlæggene selv fremlægger, både med hensyn til typen af forurenende stoffer, og når der skal fastsættes emissionsgrænser, som med rimelighed vil kunne overholdes. Det giver industrianlæggene mulighed for at få indflydelse, især hvor den bedste tilgængelige teknik ikke er fastlagt.

90

For industrianlæg, som udleder spildevand direkte til vandområder, er der normalt fastsat grænser for kemiske stoffer i deres godkendelser, hvorimod der sjældent er fastsat sådanne grænser for rensningsanlæg for byspildevand, selv om de ofte modtager spildevand fra industrianlæg. Det var primært i tilladelserne for de 12 rumænske rensningsanlæg, som Retten undersøgte, at vi fandt flere stoffer end dem, der kræves ifølge direktivet om rensning af byspildevand (jf. bilag III).

91

Når der er tale om indirekte udledning af spildevand, er det kontrakten⁵⁸ mellem kloaknettets/rensningsanlæggets operatør og et industrianlæg, som fastsætter de grænser, som industrianlægget skal overholde. I forbindelse med stoffer, hvor den nationale lovgivning enten fastsætter grænser, som kun er vejledende (Den Tjekkiske Republik og Slovakiet), eller slet ikke fastsætter grænser (jf. eksemplerne i bilag V), afhænger de aftalte emissionsgrænser af de involverede parters respektive forhandlingsstyrke.

92

En af foranstaltningerne i Ungarns og Slovakiets vandområdeplaner var at foretage en gennemgang af de eksisterende godkendelser eller af proceduren for udstedelse af godkendelser. Den Tjekkiske Republik havde en foranstaltning, som blot omhandlede anvendelse af den bedste tilgængelige teknik. For Ungarns vedkommende var foranstaltningens anvendelsesområde ikke angivet. Der er endvidere ingen database i Ungarn over de vandudledningstilladelser, der er givet til industrivirksomheder, som ikke hører under direktivet om industrielle emissioner, hvilket begrænser en eventuel samlet gennemgang. I Slovakiet konstaterede Retten mangler med hensyn til gennemgangen af godkendelserne for to af de undersøgte anlæg.

Svagheder i inspektionsordningen

93

Der er to måder, som kan sikre, at emissionsgrænserne overholdes: spildevandsudledernes egenkontrol og kontrol foretaget af offentlige kontrolorganer.

94

I de fire besøgte medlemsstater skal industrianlæg, som udleder direkte til overfladevand, ifølge loven udføre egenkontrol af deres afløb⁵⁹. Hyppigheden af denne kontrol er normalt angivet i spildevandsudledningstilladelsen. I Ungarn, Rumænien og Slovakiet fastsætter den nationale lovgivning det årlige mindsteantal kontroller.

95

For så vidt angår den kontrol, der udføres af offentlige kontrolorganer, er der i ingen af de fire medlemsstater fastlagt regler for, hvor ofte den skal udføres - den eneste undtagelse er kontrollen af industrianlæg, som hører under direktivet om industrielle emissioner. Direktivet fastsætter her et minimum for, hvor hyppigt kontrollen skal udføres. I overensstemmelse med de statistikker, medlemsstaterne har fremlagt for 2012-2013, konkluderer Retten følgende:

-Dækningen af de anlæg, som hører under sidstnævnte direktiv, var i overensstemmelse med kravene.

-For så vidt angår direkte udledning fra anlæg, som ikke hører under anvendelsesområdet for direktivet om industrielle emissioner, er situationen med hensyn til hyppigheden af de offentlige inspektioner meget lig den, der beskrives i tabel 6: Hyppigheden var lavest i Slovakiet, og der var ingen data for Ungarn, som kunne anvendes til at vurdere kontrollens hyppighed.

-Når der er tale om indirekte udledning, udfører de offentlige kontrolorganer kun få kontroller på de pågældende industrianlæg, da det primært er operatøren på rensningsanlægget for byspildevand, som er ansvarlig for sikre, at de grænser, der er fastsat i kontrakten, overholdes. Retten konstaterede, at operatørerne på 22 af de 26 undersøgte rensningsanlæg (85 %) foretog kontrol på stedet⁶⁰. Operatørerne på tre af de fire resterende anlæg anvendte resultaterne af de industrielle udlederes egenkontrol.

96

En af foranstaltningerne i Slovakiets vandområdeplan fra 2009 var at skærpe inspektionsordningen. Det var imidlertid ikke angivet, hvordan og hvornår denne foranstaltning ville blive gennemført, og manglende midler til finansiering af gennemførelsesordningen blev nævnt som det største problem.

97

Når det er konstateret, at emissionsgrænserne er blevet overskredet, skal der ifølge lovbestemmelserne i alle fire medlemsstater betales en bøde:

-Når der er tale om direkte udledning, er det det offentlige kontrolorgan, som pålægger bøden. Proceduren er den samme som den, der anvendes i forbindelse med rensningsanlæg for byspildevand (jf. punkt 76 og 77).

-Når der er tale om indirekte udledning, er det operatørerne på anlæggene for rensning af byspildevand, der pålægger bøderne. Mens bøden i Ungarn og Rumænien beregnes på grundlag af den mængde forurening⁶¹, der er udledt mellem to målinger (på et år), beregnes den i Den Tjekkiske Republik og Slovakiet normalt på grundlag af den mængde forurening, der blev udledt den dag, hvor målingen fandt sted⁶². Efter Rettens mening vil beløbet i sådanne tilfælde sandsynligvis være beskedent og den afskrækkende virkning begrænset.

Vandforureningsafgiften anvendes kun delvist som et redskab til at afholde anlæggene fra at udlede forurenende stoffer

98

Antallet af forurenende stoffer, som der skal betales afgift for, er særlig begrænset i Den Tjekkiske Republik, Ungarn og Slovakiet (jf. bilag IV). Afgiften kan derfor sjældent fungere som incitament til at overholde eller gå endnu videre end de grænser, der er fastsat i godkendelsen.

Medlemsstaternes foranstaltninger og instrumenter til bekæmpelse af diffus forurening fra landbruget

99

En vigtig måde at nedbringe emissionerne fra landbruget på er at regulere landbrugspraksis (f.eks. reglerne om anvendelse af gødningsstoffer, oplagring af gødning, brug af pesticider, vekseldrift mv.). Der findes flere instrumenter (jf. punkt 15), der kan bruges til at pålægge eller tilskynde til god landbrugspraksis og være med til at sikre, at landbrugsaktiviteterne overholder miljølovgivningen.

100

Retten undersøgte derfor, om:

-nitratdirektivet anvendes optimalt som et instrument til afhjælpning af nitratforurening

-de nationale pesticidhandlingsplaner udtrykker en klar forpligtelse til at begrænse risikoen og virkningerne forbundet med anvendelsen af pesticider

-krydsoverensstemmelsesordningen effektivt kræver god landbrugspraksis og sikrer, at denne praksis overholdes

-landdistriktsstøttens potentiale med hensyn til at løse problemer i relation til vandkvalitet udnyttes tilstrækkeligt

-princippet om, at forureneren betaler, anvendes i forbindelse med diffus forurening fra landbruget.

Medlemsstaterne udnytter ikke alle nitratdirektivets muligheder

101

Ifølge nitratdirektivet (jf. tabel 1) skal medlemsstaterne udpege nitratsårbare zoner og foretage en gennemgang af dem mindst hvert fjerde år. Et af kriterierne for denne udpegelse er vandområdernes eutrofieringstilstand⁶³. Nitratdirektivet fra 1991 overlod det til medlemsstaterne at definere de klassifikationskriterier, der skulle anvendes i forbindelse med eutrofieringsbegrebet. Først i maj 2009 godkendte medlemsstaternes (og Norges) vanddirektører et vejledningsdokument om eutrofieringsvurdering.

102

Medlemsstaterne skulle vedtage handlingsprogrammer, som specificerer de krav, landbrugerne i nitratsårbare zoner skal overholde. Disse handlingsprogrammer skal gennemgås og, hvis det er nødvendigt, revideres hvert fjerde år. Medlemsstaterne skulle også vedtage en kodeks for godt landmandskab, der skal anvendes frivilligt af dem, der driver landbrug uden for nitratsårbare zoner. Handlingsprogrammerne og kodeksen godkendes ikke formelt af Kommissionen. Hvis Kommissionen vurderer, at de er af utilstrækkelig kvalitet, er dens eneste mulighed at anlægge sag (jf. punkt 47).

De fleste medlemsstater skærpede gradvist de krav, landbrugerne i nitratsårbare zoner skal overholde, men der er mulighed for yderligere forbedring.

103

Siden Den Tjekkiske Republik, Ungarn og Rumænien tiltrådte EU i 2004/2007, har de gradvist øget det område, der er udpeget som nitratsårbare zoner, hvorimod der i Slovakiet er sket en reduktion på 5 %. Tabel 7 viser den procentdel af landbrugsarealet, der for øjeblikket er udpeget som nitratsårbart i de fire medlemsstater.

Tabel 7

Procent af landbrugsarealet udpeget som nitratsårbart pr. 31.12.2014

Medlemsstat | Procentdel af landbrugsarealet i nitratsårbare zoner | Ændring siden første udpegelse
Den Tjekkiske Republik | 49 % | + 15 %
Ungarn | 63 % | + 42 %
Rumænien | 58 % | + 625 %
I 2013 besluttede den rumænske regering at anvende handlingsprogrammet på hele det rumænske område¹.
Slovakiet | 57 % | − 5 %

1Ifølge artikel 3, stk. 5, i nitratdirektivet er medlemsstaterne fritaget for pligten til at kortlægge specifikke sårbare zoner, hvis de udarbejder og anvender handlingsprogrammer på hele deres nationale område.

Kilde: Revisionsrettens analyse af de nationale bestemmelser.

104

Set ud fra et vandkvalitetsmæssigt synspunkt er Rumæniens beslutning om at anvende handlingsprogrammerne på hele landet i princippet positiv, især i betragtning af, at Rumænien har det laveste antal vandområder, som er udsat for næringsstofberigelse (jf. bilag II). En forøgelse af zonen er imidlertid ikke i sig selv nok til at reducere vandets nitratindhold. I den tidligere udpegede zone (som kun udgjorde 58 % af landbrugsarealet) var der kun gjort få fremskridt med hensyn til at sikre hensigtsmæssig opbevaring af gødning, et af kravene i handlingsprogrammet (jf. også punkt 122).

105

I Den Tjekkiske Republik, Ungarn og Rumænien konstaterede Retten, at der enten blev flere krav, eller at kravene blev strengere, hver gang handlingsplanerne blev ændret, hvorimod nogle af kravene blev lempet i Slovakiet. Skærpelsen af kravene skyldes delvist Kommissionens indgriben (jf. eksemplerne i tekstboks 1). En række af kravene er også blevet mere præcise, og det gør det nemmere at anvende og håndhæve dem.

Tekstboks 1

Eksempler på virkningerne af Kommissionens henstillinger til Den Tjekkiske Republik og Ungarn

Medlemsstaterne skulle definere kapaciteten i anlæggene til opbevaring af husdyrgødning. Anlæggets kapacitet skulle være stor nok til at kunne opbevare den gødning, der produceres i en periode, der mindst er lige så lang som den, hvor jorden ikke må tilføres gødning. Kapaciteten udtrykkes derfor i måneder. I Den Tjekkiske Republik øgedes kapaciteten som følge af Kommissionens indgriben. De landbrugere, som først var blevet omfattet af forpligtelsen i 2012, da antallet af nitratsårbare zoner blev forøget, skulle ikke med det samme overholde dette krav. De nød i stedet godt af en overgangsperiode (frist for overholdelsen: udgangen af 2015). Som et resultat af Kommissionens indgriben blev denne periode ophævet med effekt fra medio 2014.

I Ungarn drøftede Kommissionen opbevaringsforpligtelser og overgangsperioder med de kompetente myndigheder. For nogle landbrugere blev de oprindelige frister forlænget frem til 31.12.2014. Disse landbrugere havde dermed ti år fra landets tiltrædelse til at overholde kravene. For landbrugere i områder, som først blev udpeget som nitratsårbare i 2013, var fristen 31.12.2014 for opbevaring af gylle og 22.12.2015 for opbevaring af anden husdyrgødning. Kommissionen anfægtede imidlertid ikke disse overgangsfrister, som de ungarske myndigheder havde fastsat.

Foto 2 - Gylletank

Kilde: Revisionsretten.

Tekstboks 2

Eksempler på krav i Ungarn og Rumænien, som er mindre strikse end anbefalingerne i den undersøgelse, der blev udført på Kommissionens vegne

I Ungarn løber den periode, hvor det er forbudt at tilføre jorden bestemte former for gødning, fra 31. oktober til 15. februar (3½ måneder). Undersøgelsen anbefalede en periode fra 1. august til 1. februar (seks måneder) for agerjord med en skønnet usikkerhed på plus/minus en måned.

I Rumænien er den generelle regel, at det ikke er tilladt at anvende gødning inden for 1 meter fra et vandløb på et stykke jord med en gennemsnitlig hældning på op til 12 % og inden for 3 meter på et stykke jord med en hældning på over 12 %. Der er andre særregler for forskellige typer af beskyttede vandområder.

Undersøgelsen anbefalede mindst 25 meter brede bræmmer⁶⁴ og dobbelt eller tre gange så brede bræmmer på skråninger (over 8 % hældning). I sin korrespondance med Rumænien gav Kommissionen også udtryk for, at den mente, at bræmmerne ikke var brede nok, men forfulgte ikke sagen yderligere.

106

Selv om kravene er blevet skærpet, er de stadig ikke så vidtgående som dem, der blev defineret i en undersøgelse fra 2011⁶⁵, som blev udført på vegne af Kommissionen, og som Kommissionen anvendte i forbindelse med sin vurdering af handlingsplanerne. Der gives eksempler herpå i tekstboks 2.

107

Flere af de emneområder⁶⁶, hvor medlemsstaterne havde eller kunne definere krav under nitratdirektivet, blev senere til områder, hvor de skulle definere normer for GLM⁶⁷. Retten konstaterede, at GLM-normen for »arealforvaltning« og »opretholdelse af et minimumsjorddække« enten er identiske med eller strengere end kravene i de fire medlemsstaters handlingsplaner. Der er endvidere mulighed for at forbedre normerne yderligere (jf. punkt 135).

108

Med hensyn til gødning har medlemsstaterne fastsat grænser for den mængde kvælstof, der skal anvendes (kg/ha). De har imidlertid ikke benyttet lejligheden til at fastsætte lignende begrænsninger for fosfor⁶⁸.

Kommissionen har iværksat yderligere aktioner som reaktion på manglerne i de slovakiske og tjekkiske handlingsplaner

109

I november 2012 indledte Kommissionen en traktatbrudssag mod Slovakiet vedrørende det andet handlingsprogram, som var blevet godkendt i 2011. En »pilotprocedure« med Den Tjekkiske Republik blev påbegyndt i januar 2013 vedrørende det tredje handlingsprogram, som blev godkendt i 2012.

110

Pr. november 2015 havde Kommissionen endnu ikke taget endelig stilling på grundlag af de oplysninger, de to berørte medlemsstater havde fremlagt⁶⁹, og de foranstaltninger, de havde truffet.

Handlingsprogrammerne har endnu ingen indvirkning på forbruget af gødning, og effekten på eutrofiering er vanskelig at vurdere

111

En af de indikatorer, der kan vise, om de krav, landbrugerne skal opfylde, er tilstrækkelige, er udviklingen i gødningsforbruget. Forbruget af mineralsk gødning⁷⁰ steg i alle fire medlemsstater i perioden 2004-2012⁷¹, mens det dyrkede landbrugsareal ikke ændrede sig væsentligt. Samtidig viser forbruget af organiske gødningsstoffer (for eksempel husdyrgødning) ikke en klar enten opadgående eller nedadgående tendens.

112

En anden nyttig indikator til vurdering af handlingsprogrammernes effektivitet er udviklingen i vandområdernes eutrofieringstilstand, selv om eutrofieringstilstanden er et resultat af påvirkningen fra alle forureningskilder og ikke kun landbruget.

113

Medlemsstaterne skulle udarbejde overvågningsprogrammer for at måle nitratkoncentrationen i ferskvand og gennemgå vandområdernes eutrofieringstilstand mindst hvert fjerde år. De seneste gennemførelsesrapporter fra medlemsstaterne blev indsendt i 2012 og vedrører perioden 2008-2011. Den næste rapport om perioden 2012-2015 skal indsendes i juni 2016. Rapporteringsperioden under nitratdirektivet er ikke harmoniseret med tidsplanen for vedtagelse af vandområdeplanerne⁷².

114

Det er vanskeligt at drage konklusioner om udviklingen i vandområdernes eutrofieringstilstand, da databaserne for perioderne 2004-2007 og 2008-2011 ikke er sammenlignelige⁷³. Dataene fra 2012-rapporterne om gennemførelsen af nitratdirektivet kunne ikke direkte sammenlignes med dataene i vandområdeplanerne, fordi der var anvendt forskellige vurderingskriterier (jf. punkt 101).

115

Ifølge de data, der blev rapporteret for 2008-2011 i Den Tjekkiske Republik, Ungarn og Slovakiet, var mellem 31 % og 65 % af overfladevandet eutrofieret. I Rumænien var mindre end 15 % af floderne eutrofierede. Andre vandområders tilstand (søer og kystnære vandområder) blev bedømt som værende mindre gode.

Mekanismerne til håndhævelse af nitratdirektivet mangler afskrækkende effekt

116

Nitratdirektivet havde ingen specifikke bestemmelser om en håndhævelsesmekanisme.

117

Med indførelsen af krydsoverensstemmelse (jf. punkt 133) skal medlemsstaterne kontrollere anvendelsen af bestemte normer og nedsætte støttebetalingerne, hvis de konstaterer, at kravene ikke er overholdt. Under det lovbestemte forvaltningskrav nr. 4⁷⁴ (SMR-4) skal medlemsstaterne kontrollere landbrugernes anvendelse af nitrathandlingsprogrammerne. Landbrugere, som ikke modtager støtte (direkte betalinger) under den fælles landbrugspolitik og/eller støtte under visse foranstaltninger under landdistriktsprogrammerne, er ikke underlagt kontrol af overholdelsen af SMR-4.

118

Ud over kontrollen med henblik på SMR-4 udfører alle fire medlemsstater kontrol i relation til anvendelsen af nitratdirektivet. Denne kontrol kalder vi i det følgende »den nationale kontrol«. I ingen af de fire besøgte medlemsstater fandtes der lovbestemte krav til den nationale kontrols dækning (den procentdel af den samlede population, der skal kontrolleres) og til stikprøveudtagningen. I 2012 dækkede den nationale kontrol kun en meget lille procentdel af populationen af landbrugere (under 3 %)⁷⁵.

119

I Den Tjekkiske Republik og Slovakiet er det den samme myndighed, som udfører den nationale kontrol og kontrollen med henblik på SMR-4. I de to andre lande udføres de af to forskellige myndigheder. Med hensyn til de krav, der rent faktisk dækkes af den nationale kontrol, varierer situationen fra medlemsstat til medlemsstat.

-I Ungarn⁷⁶ og i Slovakiet dækkes næsten alle kravene i handlingsprogrammerne af den nationale kontrol.

-I Den Tjekkiske Republik kontrolleres nogle af kravene i handlingsprogrammerne som led i den nationale kontrol og andre som led i kontrollen med henblik på SMR-4. Da stikprøven i forbindelse med begge kontroller er den samme, kontrolleres næsten alle kravene i praksis, men de sanktioner, der skal anvendes, er forskellige (jf. punkt 120 og 144).

-I Rumænien indgår en række af kravene ikke i de instrukser, som inspektørerne skal følge vedrørende bedrifter med mellem 8 og 100 husdyrenheder⁷⁷.

120

Når det ved den nationale kontrol opdages, at kravene ikke er overholdt, konstaterede Retten, at der ikke nødvendigvis anvendes sanktioner, og at der, når der gives bøder, kun er tale om meget små beløb, hvilket begrænser den afskrækkende effekt.

-I Rumænien anvendes der generelt ikke sanktioner i forbindelse med kontrollen af bedrifter med mellem 8 og 100 husdyrenheder, men det kræves i stedet, at der træffes afhjælpende foranstaltninger.

-I Slovakiet er der ingen lovbestemte sanktioner i forbindelse med en række spørgsmål (for eksempel manglede overholdelse af opbevaringskravene eller manglende overholdelse af den periode, hvor det er forbudt at tilføre gødning til jorden).

-I Ungarn pålægges der ifølge lovgrundlaget en sanktion, når der mangler data, og når der foreligger nitratforurening. I begge tilfælde er den maksimale bøde dog relativt lille. Sanktionen for nitratforurening er endvidere vanskelig at anvende, da der kræves i) bevis for, at det var den manglende overholdelse af reglerne for anvendelse af gødning, der havde forårsaget forureningen, og ii) en vurdering af forureningens omfang.

-I Den Tjekkiske Republik anvendes der sanktioner for manglende overholdelse af betingelserne for opbevaring og anvendelse af gødning, men den bøde, der i gennemsnit blev givet pr. type overtrædelse i 2010-2013, var relativt lille.

121

Samlet set konstaterede Retten, at de oplysninger, som Kommissionen fik i gennemførelsesrapporten for 2012 om den kontrol, der var udført, og de tilfælde af manglende overholdelse, der var konstateret, generelt var meget generelle og undertiden ufuldstændige. Endvidere konstaterede vi, at tallene ikke altid var pålidelige. Det vil gøre det meget vanskeligt for Kommissionen at vurdere den samlede situation.

122

Under denne kontrol blev det ofte observeret, at kravet til opbevaringskapacitet til husdyrgødning ikke var overholdt. En af de anførte årsager hertil var, at der manglede midler til at finansiere opførelsen af passende opbevaringsanlæg.

Pesticidhandlingsplanerne er mangelfulde

123

Medlemsstaterne skulle vedtage nationale handlingsplaner med kvantificerede målsætninger, mål, foranstaltninger og tidsplaner for at mindske risiciene og virkningerne i forbindelse med anvendelse af pesticider (jf. tabel 2). Disse handlingsplaner skulle vedtages og meddeles Kommissionen senest den 26. november 2012.

Handlingsplanerne mangler kvantificerede målsætninger og tidsfrister for gennemførelse af foranstaltningerne

124

Retten konstaterede, at de nationale handlingsplaner ikke angav:

-en tidsplan for gennemførelsen af foranstaltningerne i Ungarn og Slovakiet

-de finansielle midler, der var nødvendige for at kunne gennemføre de foreslåede foranstaltninger i Ungarn, Slovakiet og Rumænien

-samlede kvantitative mål for eksempel for nedbringelse af anvendelsen af pesticider eller reduktion af behandlingsindekset (intensiteten af pesticidanvendelsen).

125

Som noget positivt kan det konstateres, at handlingsplanerne for Den Tjekkiske Republik, Rumænien og Slovakiet omfatter foranstaltninger om oprettelse af stødpudezoner af en passende størrelse, hvor der ikke må anvendes pesticider. Med hensyn til Rumænien jf. også punkt 135. Ungarn har en foranstaltning om bræmmer i sin vandområdeplan fra 2009.

126

Kommissionens rapport om evalueringen af handlingsplanerne, som skulle have foreligget i december 2014, var endnu ikke offentliggjort medio 2015. Kommissionen har endnu ikke indledt nogen traktatbrudssag vedrørende utilstrækkelig indsats i forbindelse med indholdet af de foranstaltninger, der indgår i handlingsplanerne.

Integreret bekæmpelse af skadegørere vil kun gradvist blive anvendt

127

Ifølge pesticiddirektivet skal medlemsstaterne fra og med 1. januar 2014 sørge for, at de generelle principper for integreret bekæmpelse af skadegørere⁷⁸ anvendes. Hovedformålet er at sikre, at anvendelsen af plantebeskyttelsesmidler⁷⁹ begrænses til det højst nødvendige.

128

For at principperne om integreret bekæmpelse af skadegørere kan anvendes korrekt, skal der være retningslinjer til rådighed. Da beretningen blev skrevet, var medlemsstaterne i gang med at udarbejde afgrødespecifikke retningslinjer. Under landdistriktsprogrammerne for 2014-2020 skal overholdelse af de generelle principper om integreret bekæmpelse af skadegørere medtages som et grundlæggende krav, og kun omkostninger vedrørende forpligtelser, der er mere vidtgående end dette grundlæggende krav, kan finansieres.

129

Om anvendelsen af integreret bekæmpelse af skadegørere bliver vellykket, vil afhænge af, at der findes tilstrækkelige retningslinjer, og af de finansielle midler, der stilles til rådighed til bedriftsrådgivning, kvaliteten af de uddannelsesforanstaltninger, der tilbydes brugere af plantebeskyttelsesmidler, og en lempelse af kontrollen af, at kravene opfyldes.

Mekanismen til håndhævelse af pesticiddirektivet skal styrkes

130

Ifølge direktivet skulle medlemsstaterne fastsætte regler om sanktioner for overtrædelse af de nationale bestemmelser i henhold til dette direktiv. Retten konstaterede, at de sanktioner, der var fastsat i de nationale lovbestemmelser, ikke dækker alle former for overtrædelser. I Ungarn, Rumænien og Slovakiet havde de lovbestemmelser, der var indført medio 2015, for eksempel endnu ikke fastsat, hvilke sanktioner der skulle anvendes i tilfælde af manglende overholdelse af integreret bekæmpelse af skadegørere. Der var heller ikke i alle tilfælde fastsat bøder for at anvende plantebeskyttelsesmidler på en måde, som ikke var i overensstemmelse med de betingelser, der er anført på produktets etiket.

131

Der er ingen særlige EU-krav med hensyn til, hvad kontrollerne skal dække⁸⁰. I ingen af de fire medlemsstater var der i de nationale lovbestemmelser fastsat en mindsteprocent for den population, der skal kontrolleres. Et mindre antal aspekter i forbindelse med anvendelse af plantebeskyttelsesmidler indgår imidlertid i krydsoverensstemmelsesordningen:

-Kontrollen med henblik på SMR-9⁸¹ har hovedsagelig til formål at kontrollere, at der kun anvendes tilladte midler, og at anvendelsen er i overensstemmelse med de betingelser, der er beskrevet på produktets etiket. Siden 2011 er der i tre af medlemsstaterne blevet udført kontrol med henblik på SMR-9 og siden 2014 i Rumænien.

-Bæredygtig anvendelse af pesticider, navnlig i form af overholdelse af principperne om integreret bekæmpelse af skadegørere, skulle oprindeligt have været indført i krydsoverensstemmelsesordningen fra og med 2014. Men ifølge forordning (EU) nr. 1306/2013⁸² er tidsrammen for dette nu usikker, da det afhænger af, hvor langt medlemsstaterne er kommet med hensyn til at gennemføre pesticiddirektivet.

132

Krydsoverensstemmelsesordningen dækker kun en mindre række aspekter, og alle andre (for eksempel forbud mod sprøjtning fra luften, kravene til udbringningsudstyret og integreret bekæmpelse af skadegørere) skal dækkes af den nationale kontrol. Alle medlemsstaternes handlingsplaner undtagen Slovakiets påpegede også, at der var behov for at skærpe kontrollen for så vidt angår plantebeskyttelsesmidler.

Krydsoverensstemmelsesmekanismen har en effekt, men den udnyttes ikke fuldt ud

133

Krydsoverensstemmelsesordningen, som knytter betalingerne under den fælles landbrugspolitik sammen med overholdelsen af en række krav, blev indført i 2005 (jf. punkt 15). I hvor høj grad en sådan mekanisme kan sikre overholdelsen af miljømål, i dette tilfælde en forbedring af vandkvaliteten, afhænger hovedsagelig af, hvor strenge medlemsstaternes krav er, og hvor effektiv en håndhævelsesmekanisme der er indført.

134

Medlemsstaterne er ansvarlige for at gennemføre krydsoverensstemmelsesordningen. Med hensyn til SMR⁸³ betyder det, at de relevante elementer i den specifikke lovgivning indføres i krydsoverensstemmelsesordningens anvendelsesområde. Med hensyn til GLM betyder det, at de relevante normer indskrives i den nationale eller regionale lovgivning, og at de praktiske krav og normer, som landbrugerne forventes at overholde, defineres. Medlemsstaterne skulle også fastsætte de minimumskrav til brug af gødningsstoffer⁸⁴ og plantebeskyttelsesmidler⁸⁵, der skal anvendes i forbindelse med visse foranstaltninger under landdistriktsprogrammerne (for eksempel foranstaltningen vedrørende miljøvenligt landbrug).

De krav, landbrugerne skal overholde, vil kunne skærpes for at opnå bedre vandkvalitet

135

Når det handler om at forbedre vandkvaliteten, er der to GLM-normer, som er særlig vigtige: i) normen om anlæggelse af bræmmer langs søer og vandløb og ii) normen vedrørende jorderosion. Ingen af de fire medlemsstater har imidlertid anlagt bræmmer af den størrelse, som anbefales i en undersøgelse udført for Kommissionen (jf. punkt 106 og tekstboks 2). Rumænien er gået længere end kravene i nitratdirektivet og har også forbudt brug af pesticider på disse bræmmer. De krav, medlemsstaterne har indført som følge af normen vedrørende jorderosion, kunne have været strengere, som det ses af de eksempler, der gives i tekstboks 3).

Tekstboks 3

Eksempler på krav vedrørende erosion, som vil kunne skærpes i alle fire medlemsstater

Afgrødetypen⁸⁶ er en faktor, som påvirker omfanget af erosion. I Rumænien og Slovakiet er der ingen former for afgrøder, der er forbudt på jord, der er sårbar over for erosion.

I Den Tjekkiske Republik og Ungarn er det forbudt at dyrke visse afgrøder på nærmere angivne parceller. Det areal, der er omfattet af disse regler, er imidlertid mindre end det areal, hvor der helt konkret er risiko for erosion.

136

Med hensyn til minimumskravene i forbindelse med betalinger til udvikling af landdistrikterne i programperioden 2007-2013 (jf. punkt 134):

-havde ingen af de fire medlemsstater fastsat krav vedrørende fosforforurening fra gødningsstoffer, selv om det var nødvendigt ifølge den relevante EU-forordning

-havde Ungarn ikke defineret relevante minimumskrav til gødninger for landbrugere uden for sårbare områder, og de krav, der var defineret for landbrugere i sårbare områder, var ufuldstændige

-havde de fire medlemsstater hovedsagelig fastsat regler for brug af pesticider tæt på vandområder for særlige beskyttelsesområder som dem, der er udpeget til indvinding af drikkevand. Jf. også punkt 135 om bræmmer.

137

I forbindelse med godkendelsen af landdistriktsprogrammerne for programperioden 2014-2020 vurderede Kommissionen følgende forhåndsbetingelser: i) om der var defineret GLM-normer, og ii) om de minimumskrav til brug af gødninger og plantebeskyttelsesmidler, som gælder for visse foranstaltninger under landdistriktsprogrammerne, var opfyldt. På trods af de svagheder, der er beskrevet i det foregående, satte Kommissionen ikke spørgsmålstegn ved, om kravene var effektive med hensyn til at opfylde EU’s vandpolitiske mål (jf. punkt 135 og 136)⁸⁷.

Krydsoverensstemmelsesmekanismen som afskrækkende faktor er utilstrækkelig

138

Landbrugere, som ikke modtager støtte under den fælles landbrugspolitik og/eller under landdistriktsprogrammerne, er ikke underlagt krydsoverensstemmelseskontrol. Bedrifter med et areal på under en hektar har ikke ret til direkte betalinger under den fælles landbrugspolitik. Bortset fra i Rumænien⁸⁸ tegner bedrifter med mindre end en hektar sig for en ubetydelig del af landbrugsjorden.

139

Retten konkluderer, at EU-kravet⁸⁹ om, at stikprøven skal dække 1 % af de landbrugere, som skal anvende krydsoverensstemmelsesnormerne, var overskredet en smule i perioden 2011-2013 i alle medlemsstaterne. En sats på 1 % betyder, at en landbruger i gennemsnit sandsynligvis vil blive kontrolleret en gang hvert 100. år.

140

Alle fire besøgte medlemsstater overholdt ligeledes EU-kravet om opdelingen mellem risikobaseret⁹⁰ og tilfældig stikprøveudtagning. Risikoanalysen bliver imidlertid delvist meningsløs, fordi den konkrete stikprøve, der kontrolleres, ikke nødvendigvis kun omfatter de landbrugere, som vurderes at have den højeste risiko. Det skyldes, at der i den endelige udvælgelse også tages hensyn til de menneskelige ressourcer, der er til rådighed i den nationale/regionale myndighed, som udfører kontrollen.

141

Med hensyn til kontrollens indhold konstaterede Retten følgende:

-I Ungarn, Rumænien og Slovakiet dækker kontrollen med henblik på SMR-4 om anvendelse af nitratdirektivet de fleste af de krav, der er defineret i nitrathandlingsprogrammerne. I Den Tjekkiske Republik dækkes nogle af kravene i nitrathandlingsprogrammet af krydsoverensstemmelseskontrollen, mens andre dækkes af den nationale kontrol (jf. punkt 119).

-I Ungarn var kontrollen i relation til de minimumskrav, der gælder for visse foranstaltninger under landdistriktsprogrammerne, utilstrækkelig (jf. punkt 136). I Den Tjekkiske Republik og Rumænien dækkede denne kontrol ikke kravet til opbevaringskapacitet til husdyrgødning. Rumænien havde ikke defineret alle aspekter i forbindelse med minimumskravene til anvendelse af plantebeskyttelsesmidler, og det blev derfor kun kontrolleret, at der udelukkende blev brugt tilladte produkter.

142

En iboende begrænsning i krydsoverensstemmelseskontrollen er, at nogle krav i sagens natur er meget vanskelige at kontrollere. For eksempel kan nogle af dem kun kontrolleres på et bestemt tidspunkt af året, eller når vejret tillader det (f.eks. når der ikke er stærk vind eller frost), hvilket ikke nødvendigvis falder sammen med det tidspunkt, hvor kontrollen på stedet foretages. I de fire besøgte medlemsstater blev en meget stor del af kontrollerne udført i anden halvdel af året. Ingen kontroller (Ungarn og Rumænien) eller kun en meget beskeden del af dem fandt sted i vintermånederne eller i den vigtigste vækstperiode. Ud over at dette er i strid med en række lovregulerede krav, betyder det også, at nogle af de vandrelaterede krav ikke kan kontrolleres visuelt på stedet.

143

Kontrollens effektivitet forringes også af, at en vigtig del af bevismaterialet består af erklæringer, som landbrugerne selv afgiver, særlig i form af gødningsregisteret (som indeholder data om gødningsperioden og de anvendte mængder). Jo oftere registeret opdateres, jo mere nøjagtige vil oplysningerne i det være. Registeret skal enten føres løbende (Ungarn, Rumænien og Slovakiet) eller opdateres ved slutningen af hver måned (Den Tjekkiske Republik).

144

Endelig gælder det for mange af kravene, at landbrugernes omkostninger i forbindelse med krydsoverensstemmelse (for eksempel i form af mistet produktion og indkomst) er større end den bøde, der skal pålægges, dvs. højst kun 5 %, som støtten maksimalt kan nedsættes med⁹¹, og dette har derfor ingen reel afskrækkende⁹² effekt.

Landdistriktsstøttens potentiale med hensyn til at løse problemer i relation til vandkvalitet udnyttes ikke fuldt ud

145

De foranstaltninger, der supplerer den eksisterende lovgivning (for eksempel nitratdirektivet), som var fastlagt i vandområdeplanerne, var hovedsagelig knyttet til landdistriktsprogrammerne⁹³.

146

Disse programmer indeholder en række foranstaltninger, som målpopulationen (dvs. landbrugerne) frivilligt kan deltage i. Modtagere af støtte til udvikling af landdistrikterne forpligter sig til at overholde de særlige betingelser, medlemsstaten har fastsat.

Mindre end 30 % af landbrugsarealet er omfattet af miljøvenlige landbrugsordninger, der kan føre til en forbedring af vandkvaliteten

147

Retten konstaterede, at forureningspresset på vandressourcerne fra landbruget var beskrevet i meget generelle vendinger i de fire medlemsstaters landdistriktsprogrammer for 2007-2013, og at beskrivelsen ikke nødvendigvis var i overensstemmelse⁹⁴ med oplysningerne i vandområdeplanerne⁹⁵.

148

Kommissionens forordning (EF) nr. 1974/2006⁹⁶ definerede de foranstaltninger, som vil kunne indgå i et landdistriktsprogram. De vigtigste foranstaltninger i de fire medlemsstater, som direkte påvirker vandkvaliteten positivt, er:

-foranstaltning 121 »modernisering af landbrugsbedrifter«: De fire medlemsstater⁹⁷ brugte denne foranstaltning til at finansiere opbevaringsanlæg. De årlige gennemførelsesrapporter, som beskriver, hvordan foranstaltningerne forløber, giver ingen oplysninger om antallet af opbevaringsanlæg og de medfinansierede finansieringsomkostninger

-foranstaltning 214 »betalinger for miljøvenligt landbrug« (jf. punkt 13): Foranstaltningens betydning i form af de ressourcer, der er tildelt i programperioden 2007-2013⁹⁸, varierer fra medlemsstat til medlemsstat (jf. tabel 8)

-foranstaltning 221 »første skovrejsning⁹⁹ på landbrugsarealer«: Denne foranstaltning var ikke en prioritet i de fire medlemsstater, da der kun var afsat meget få midler til den.

149

Den Tjekkiske Republik og Ungarn nævnte også¹⁰⁰ foranstaltning 211 »betalinger for naturbetingede ulemper til landbrugere i bjergområder« og/eller 212 »betalinger til landbrugere i andre områder med ulemper end bjergområder« som foranstaltninger, der bidrager til vandkvaliteten. De to andre medlemsstater anførte ingen områder, selv om de også brugte midler under disse foranstaltninger. Retten mener, at disse foranstaltninger kun har en indirekte effekt, da hovedformålet med dem er at sikre fortsat anvendelse af landbrugsarealer. Opretholdelse forbedrer ikke situationen for miljøet, men manglende bevarelse vil forværre den¹⁰¹. I Den Tjekkiske Republik får landbrugerne kun tilskud for opretholdelse af græsarealer. Græsarealer er bedre¹⁰² for vandkvaliteten end arealer, hvor der dyrkes afgrøder. I alle disse tilfælde ydes betalingerne imidlertid med det formål at opretholde/bevare det eksisterende landskab.

Tabel 8

Finansielle midler til foranstaltning 214 »betalinger for miljøvenligt landbrug«, pr. 31.12.2014 (i millioner euro)

Medlemsstat | Budget (og i forhold til de samlede offentlige midler, der er til rådighed under landdistriktsprogrammet) | Gennemførelsen af budgettet (og i forhold til foranstaltningens budget)
Den Tjekkiske Republik | 1 101,2 | (30 %) | 1 085,7 | (99 %)
Ungarn | 1 137,3 | (22 %) | 1 169,6 | (103 %)
Rumænien | 1 270,6 | (14 %) | 1 340,9 | (106 %)
Slovakiet | 390,2 | (15 %) | 357,3 | (92 %)

Kilde: 2014-rapporterne om gennemførelsen af landdistriktsprogrammerne.

150

Medlemsstaterne medtog en lang række forskellige ordninger under foranstaltning 214 »betalinger for miljøvenligt landbrug«. De forskellige ordninger omfatter forskellige forpligtelser og kan indebære begrænsning af eller forbud mod anvendelsen af gødningsstoffer, begrænsning af eller forbud mod brug af plantebeskyttelsesmidler og/eller indeholde bestemmelser om vekseldrift¹⁰³. De forpligtelser, som landbrugerne accepterer at påtage sig, skal række ud over den relevante eksisterende lovgivning inklusive SMR og GLM (for eksempel skal kravene til anvendelse af gødningsstoffer være strengere end kravene i handlingsprogrammerne under nitratdirektivet).

151

De ordninger, landbrugerne frivilligt kan deltage i, er ikke alle lige populære hos landbrugerne. Tabel 9 viser de mest vellykkede ordninger pr. medlemsstat, hvor det samlede støttede areal (i ha) under disse ordninger i programperioden 2007-2013 repræsenterer mere end 10 % af medlemsstatens landbrugsareal ved udgangen af 2014. Tabellen viser også de forpligtelser, landbrugerne skal overholde med hensyn til anvendelse af gødningsstoffer, brug af plantebeskyttelsesmidler, samt bestemmelser om omdrift.

Tabel 9

Den andel af landbrugsarealet, der er omfattet af de mest vellykkede landbrugsmiljøordninger, og de forpligtelser, der skal opfyldes, pr. 31.12.2014

Medlemsstat
Ordning (og det støttede areal i ha¹ som % af det samlede landbrugsareal)
De forpligtelser, der skal opfyldes (listen er ikke udtømmende)

Den Tjekkiske Republik
Opretholdelse af græsarealer
(16.5 %)
De to vigtigste delordninger: for den ene: begrænsning af kvælstoftilførslen og for den anden: fjernelse af mineralsk gødning.

Økologisk landbrug
(10.7 %)
Der må udelukkende anvendes tilladte gødningsstoffer og plantebeskyttelsesmidler.
Siden 2009 anvendelse af Rådets forordning (EF) nr. 834/2007².

Ungarn
Den integrerede produktionsordning for markafgrøder
(11 %)
Der kræves en plan for forvaltning af næringsstoffer³.
Bestemmelserne vedrørende omdrift finder anvendelse.
Der må udelukkende anvendes miljøvenlige plantebeskyttelsesmidler.

Rumænien
Græsarealer med høj naturværdi og traditionelt landbrug
(22.2 %)
Det er ikke tilladt at anvende pesticider.
Det er ikke tilladt at anvende mineralsk gødning, og indholdet af kvælstof i organisk gødning skal mindskes.

Slovakiet
Miljøvenligt landbrug - grundordningen
(18.4 %)
Der må kun anvendes bestemte plantebeskyttelsesmidler. Afhængigt af delordningerne: Ingen mineralsk gødning er tilladt, eller kvælstoftilførslen skal reduceres.

1Det areal, der tages i betragtning, er det samlede areal, som er omfattet af forpligtelser til at drive miljøvenligt landbrug. Samme areal kan medregnes flere gange, hvis den samme jord er omfattet af flere forpligtelser. Der foreligger ingen tal pr. ordning, som udelukker dobbelttælling.

2Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 af 28. juni 2007 om økologisk produktion og mærkning af økologiske produkter og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2092/91 (EUT L 189 af 20.7.2007, s. 1), som trådte i kraft den 1.1.2009.

3Hovedformålet med planen for forvaltning af næringsstoffer er at fastslå, hvor stor en mængde gødningsstoffer der er nødvendig på bestemte tidspunkter under hensyntagen til jordbundens karakteristika, afgrødernes behov, klimaet mv. for at opnå en optimal udnyttelse af gødningsstoffer og dermed undgå overgødskning.

Kilde: 2014-rapporterne om gennemførelsen af landdistriktsprogrammerne.

152

På grundlag af de foreliggende oplysninger anslår Retten, at mellem 15 % og 30 % af landbrugsarealet i de fire medlemsstater i programperioden 2007-2013 var underlagt forskellige forpligtelser til at drive miljøvenligt landbrug, som er til gavn for vandkvaliteten. I Den Tjekkiske Republik, Ungarn og Rumænien involverer nogle af de vigtigste ordninger imidlertid græsarealer (jf. tabel 9). Disse ordninger vedrører hovedsagelig allerede eksisterende græsarealer, og selv om det ikke forbedrer situationen for miljøet at opretholde dem, ville det forværre den, hvis de ikke opretholdes.

153

I overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 39 i forordning (EF) nr. 1698/2005¹⁰⁴ skal landbrugere, som påtager sig forpligtelser til at drive miljøvenligt landbrug under en landbrugsmiljøordning, efterleve dem i en periode på mellem fem og syv år. Om landbrugerne efter de fem til syv år fortsat vil påtage sig lignende forpligtelser, afhænger af en række faktorer, for eksempel om der er finansiel støtte til rådighed i form af tilskud, og af rentabilitetshensyn.

154

Rettens analyse af de forskellige forpligtelser, der skal overholdes, viser, at der er følgende svagheder:

-På trods af bræmmernes betydning for vandbeskyttelse var der ingen af landbrugsmiljøordningerne, som pålagde bredere bræmmer end dem, landbrugerne skal anlægge i forbindelse med GLM (jf. punkt 135 og tekstboks 2).

-De begrænsninger i anvendelsen af gødningsstoffer, der pålægges i forbindelse med de vigtigste ordninger i Rumænien og Slovakiet (jf. tabel 9) (grundordningen i Slovakiet)) udtrykt i mængden af kvælstof pr. hektar, ligger enten meget tæt på (Rumænien) eller over (Slovakiet) den gennemsnitlige mængde, der anvendes i landet, og de ekstra fordele for vandkvaliteten, som sådanne ordninger kan tilføre, forventes derfor at være små.

-De vigtigste ordninger, som bidrager til at bekæmpe erosion, er dem, der vedrører allerede eksisterende græsarealer (jf. punkt 152).

Håndhævelsesmekanismen under landdistriktsprogrammerne mangler afskrækkende effekt

155

Ordningerne under landbrugsmiljøforanstaltningen har en række bestemmelser, som er til gavn for vandkvaliteten, men de vil kun være effektive, hvis de anvendes korrekt. Ifølge Kommissionens forordning nr. 65/2011¹⁰⁵ skal medlemsstaterne udføre administrativ kontrol af alle indkomne støtteansøgninger og stedlig kontrol, som afhængigt af støtteordningen mindst skal dække 5 % af alle modtagerne eller udgifterne.

156

I den årlige aktivitetsrapport for 2014 udtrykker Kommissionen (GD for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter) forbehold med hensyn til den sikkerhed¹⁰⁶, kontrolsystemerne vedrørende udgifter til udvikling af landdistrikter giver i Rumænien og Ungarn.

157

Retten mener ikke, at EU’s ordning for kontrol af støtten til miljøvenligt landbrug er tilstrækkelig effektiv¹⁰⁷. Hovedårsagerne hertil er, i) at landbrugernes incitament til at overholde reglerne er lavt, da indsatsen ikke belønnes med umiddelbare positive virkninger for bedriften, ii) at satsen for stedlig kontrol er lav¹⁰⁸, og iii) at sanktionerne og støttenedsættelserne ikke har en stærk afskrækkende effekt¹⁰⁹.

Princippet om, at forureneren betaler, følges kun i begrænset omfang i forbindelse med diffus forurening fra landbruget

Princippet om, at forureneren betaler, er vanskeligt at anvende

158

Ifølge miljøansvarsdirektivet¹¹⁰ bør forebyggelse og afhjælpning af miljøskader ske ud fra princippet om, at forureneren betaler: En operatør, hvis aktiviteter har forvoldt miljøskade, vil blive holdt økonomisk ansvarlig herfor. Direktivet anerkender også, at erstatningsansvar ikke er et egnet instrument, hvis det drejer sig om forurening af mere udbredt og diffus karakter, hvor det er umuligt at knytte de negative miljøvirkninger sammen med bestemte individuelle aktørers aktiviteter eller undladelser.

159

Når der er tale om diffus forurening fra landbruget, er det metodologisk set vanskeligt at anvende princippet om, at forureneren betaler: På den ene side er det svært at identificere forureneren, og på den anden side er det vanskeligt at påvise en årsagssammenhæng mellem landbrugerens praksis og omfanget af den forårsagede forurening eller den forvoldte skade.

160

I landbrugssammenhæng betragtes det at underlægge landbrugerne begrænsninger (for eksempel kravene i nitrathandlingsprogrammerne) uden finansiel kompensation som en anvendelse af princippet om, at forureneren betaler. Når landbrugerne derimod belønnes for frivilligt at påtage sig miljørelaterede aktiviteter, som for eksempel under foranstaltning 214 »betalinger for miljøvenligt landbrug«, er der i højere grad tale om »noget for noget-princippet« end om princippet om, at forureneren betaler.

161

En måde, hvorpå man kan få dækket de omkostninger for miljøet, som er knyttet til forurening (»miljøomkostningerne«), er at anvende passende sanktioner, når landbrugerne ikke overholder de begrænsninger, de er underlagt. Retten påviste en række svagheder i den henseende (jf. punkt 120, 130, 144 og 157). Krydsoverensstemmelse kan være en nyttig, men kun delvis respons på princippet om, at forureneren betaler, da sanktionerne ikke beregnes på grundlag af omkostningerne ved den forvoldte skade og derfor måske kun vil udgøre en del af denne omkostning. I mange tilfælde står sanktionerne ikke i et rimeligt forhold til, hvor alvorlig landbrugerens overtrædelse af krydsoverensstemmelsesforpligtelserne er.

162

Økonomiske instrumenter (for eksempel miljøafgifter på gødningsstoffer eller plantebeskyttelsesmidler) er en anden måde at anvende princippet om, at forureneren betaler, og få dækket omkostningerne. Både Slovakiet og Den Tjekkiske Republik planlagde at undersøge anvendelsen af økonomiske instrumenter til disse formål, hvorimod hverken Ungarn eller Rumænien i deres vandområdeplaner nævnte muligheden for at anvende økonomiske instrumenter.

Kommissionen stiller ikke krav om, at medlemsstaterne skal sørge for at få dækket omkostningerne ved diffus forurening

163

Ifølge vandrammedirektivet (artikel 9) skal medlemsstaterne sikre, at de forskellige vandanvendelsessektorer¹¹¹ yder et passende bidrag til dækning af omkostningerne¹¹² i forbindelse med forsyningspligtydelser. Overholdelse af direktivets artikel 9 er et af kriterierne for opfyldelsen af en specifik forhåndsbetingelse i programperioden 2014-2020.

164

Kommissionen vurderede overholdelsen af artikel 9 i forbindelse med godkendelsen af partnerskabsaftalerne og nærmere bestemt med hensyn til landbrug i forbindelse med godkendelsen af landdistriktsprogrammerne for perioden 2014-2020. For alle fire medlemsstater bemærkede Kommissionen, at omkostningerne som følge af diffus forurening fra landbrugssektoren skulle beregnes og medregnes i den økonomiske analyse af omkostningerne og dækningen af dem, men den beder ikke om en handlingsplan fra de medlemsstater, som ikke eller kun delvist får dækket omkostningerne i forbindelse med diffus forurening.

165

I en meddelelse fra 2015¹¹³ anførte Kommissionen, at foranstaltningerne i vandmiljøplanerne for at sikre dækning af miljø- og ressourceomkostninger er begrænsede. Kommissionen har endnu ikke udsendt nye retningslinjer om de mulige metoder til omkostningsdækning og bedste praksis på dette område.

12Ifølge bilag II til vandrammedirektivet skulle medlemsstaterne udpege overfladevandområder og grundvandsforekomster.

13For vandområder, hvis fysiske struktur er blevet ændret kraftigt for at kunne anvendes til sejlads, oversvømmelsessikring og vandkraft eller af landbrugsmæssige hensyn, er det i mange tilfælde hverken bæredygtigt eller ønskeligt ud fra et økonomisk synspunkt at opgive disse aktiviteter og fjerne de fysiske ændringer. For kraftigt ændrede vandområder er det derfor ikke områdets tilstand, men potentiale, der ifølge direktivet skal vurderes.

14For de prioriterede stoffer, der er anført i bilag X til vandrammedirektivet, fastsættes miljøkvalitetsnormerne på EU-niveau. For andre stoffer er det op til medlemsstaterne at fastsætte miljøkvalitetsnormer.

15Medlemsstaterne skulle udvælge de forurenende stoffer, der blev betragtet som særlig vigtige for det berørte vandløbsopland.

16Den koncentration af et bestemt forurenende stof eller en gruppe af forurenende stoffer i vand, sediment eller biota, som ikke må overskrides af hensyn til beskyttelsen af menneskers sundhed og miljøet.

17For så vidt angår Den Tjekkiske Republik, som kun har dele af sit område beliggende i Donaus opland, henvises der til vandområdeplanen for Donau (og til planerne for deloplandene Dyje og Morava).

18Det udelukker ikke, at der er andre oplysninger, som er tilgængelige i medlemsstaterne, men som ikke er anført i vandområdeplanerne.

19Disse omfatter i) for udledninger fra punktkilder: et krav om forudgående regulering eller forhåndstilladelse eller registrering baseret på generelle bindende regler og ii) for diffuse kilder: foranstaltninger til forebyggelse af eller kontrol med tilførsel af forurenende stoffer og iii) hensigtsmæssige foranstaltninger til dækning af vandforsyningens omkostninger.

20I byområder er der mange vandtætte arealer, og regn- eller smeltevandet kan derfor ikke sive ned i jorden, men strømmer af og bærer alle mulige former for forurening med sig.

21I særberetning nr. 2 (punkt 53-55) bemærkede Retten, at der generelt mangler oplysninger om mængden af overløb og forureningsparametrene. Hertil kommer, at der i Den Tjekkiske Republik, Ungarn og Rumænien hverken er fastsat lovbestemmelser om en acceptabel overløbsmængde eller et bestemt fortyndingsforhold. Slovakiet har sådanne bestemmelser, og de afgør, hvor store overløbsbassinerne skal være. Der er imidlertid ikke krav om, at overløbsvandets mængde eller fortyndingsforhold skal overvåges.

22I særberetning nr. 23/2012 »Har EU’s strukturforanstaltninger til retablering af industrielle og militære brownfieldområder givet gode resultater?« pegede Retten på en række forhold, som forhindrer fastsættelsen af prioriteter i forbindelse med retablering af områder (for eksempel, at der mangler fuldstændige og hensigtsmæssige registre over forurenede områder) (jf. punkt 37-44) (http://eca.europa.eu).

23OECD-dokumentet »Water Quality and Agriculture: Meeting the Policy Challenge«, som blev offentliggjort i 2012, nævner i den forbindelse, at det vil kræve en høj grad af politisk forpligtelse at løse udfordringerne i forbindelse med bæredygtig forvaltning af vandkvaliteten i landbruget.

24De aktive stoffer i gødning er især et eller flere af følgende: kvælstof, fosfat og kaliumkarbonat.

25SWD(2012) 379 final af 14. november 2012, rapporterne om de enkelte medlemsstater, som ledsager Kommissionens rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af direktiv 2000/60/EF om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger - vandområdeplaner og SWD(2015) 50 final af 9. marts 2015: Rapport om fremskridtene i gennemførelsen af indsatsprogrammerne under vandrammedirektivet, som ledsager Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet om vandrammedirektivet og oversvømmelsesdirektivet: Indsats for at opnå »god tilstand« for EU’s vandressourcer og mindske risiciene for oversvømmelser.

26En partnerskabsaftale er en strategisk plan, som udarbejdes efter forhandling mellem Kommissionen og de nationale myndigheder, og hvis investeringsprioriteter dækker de europæiske struktur- og investeringsfonde.

27Hvis de forhåndsbetingelser, der er defineret i EU-forordningerne, ikke er opfyldt, skal der udarbejdes handlingsplaner for at sikre, at de er opfyldt senest den 31.12.2016.

28Det operationelle program blev godkendt i april 2015.

29Sidste frist for gennemførelsen af direktivet om rensning af byspildevand: Den Tjekkiske Republik 31.12.2010, Ungarn 31.12.2015, Rumænien 31.12.2018 og Slovakiet 31.12.2015.

30Spildevandsbelastningen er den mængde bionedbrydeligt organisk stof, der produceres af et byområde udtrykt i PE. En PE angiver forureningsbelastningen fra den mængde slam, som én indbygger producerer, og svarer til den mængde organisk stof, der kan nedbrydes biologisk med et femdøgns biokemisk iltforbrug på 60 g ilt pr. dag.

31Jf. særberetning nr. 2/2015, punkt 21 og 22.

32Medlemsstaternes data vedrørende perioden 2007/2008 sendt til Kommissionen i 2010 og vedrørende perioden 2011/2012 medio 2014.

33Ifølge de data for 2012, som medlemsstaterne havde sendt til Kommissionen, var andelen af spildevandet fra byområder med eller over 2 000 PE, som overholdt grænserne i direktivet, som følger: i) for Ntot: Den Tjekkiske Republik: 83 %, Ungarn: 33 %, Slovakiet: 60 % og ii) for Ptot: Den Tjekkiske Republik: 77 %, Ungarn: 39 % og Slovakiet: 86 %.

34Ifølge de ungarske myndigheders oplysninger til Kommissionen var den procentvise nedbringelse af belastningen fra den mængde spildevand, der ledes til rensningsanlæg, 73,1 % for Ntot og 74,4 % for Ptot.

35Pr. 31.12.2014 beløb EU’s bidrag til spildevand i budgettet for de fire besøgte medlemsstaters operationelle programmer sig til 5,07 milliarder euro.

36Jf. særberetning nr. 2/2015, punkt 24-26.

37Jf. særberetning nr. 2/2015, punkt 89-105.

38I alle fire medlemsstater fastsætter den nationale lovgivning grænser for visse parametre, som er strengere end grænserne i direktivet om rensning af byspildevand.

39I 2011 blev der i den tjekkiske lovgivning indført en række emissionsgrænseværdier, som var blevet fastsat under anvendelse af den bedste tilgængelige teknik. Disse grænser er dem, som de myndigheder, der udsteder tilladelsen, skal tage hensyn til, når de ønsker at pålægge grænser, der er strengere end den norm, der er fastsat i lovgivningen. Det betyder i praksis, at disse grænser er blevet det maksimum, som myndighederne kan pålægge. På de fire undersøgte rensningsanlæg, hvor emissionsgrænseværdierne var strengere end direktivets og normen i den nationale lovgivning, svarer de fleste af grænseværdierne til disse maksimumsgrænser.

40I Den Tjekkiske Republik er den andel af spildevandsbelastningen, der overholder grænserne for Ptot, endnu højere: 97 %.

41Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/39/EU af 12. august 2013 om ændring af direktiv 2000/60/EF og 2008/105/EF for så vidt angår prioriterede stoffer inden for vandpolitikken (EUT L 226 af 24.8.2013, s. 1).

42På EU-niveau er der Europa-Parlamentets og Rådets henstilling 2001/331/EF af 4. april 2001 om mindstekrav for miljøinspektioner i medlemsstaterne (EFT L 118 af 27.4.2001, s. 41). Den giver retningslinjer for kontrollens tilrettelæggelse (udarbejdelse af inspektionsplaner) og udførelse (besøg på anlæggene og rapportering).

43Der er tale om følgende organer: i Den Tjekkiske Republik: det tjekkiske miljøinspektorat (CZIP), i Ungarn: det nationale generaldirektorat for katastrofehåndtering under indenrigsministeriet (siden april 2014), i Rumænien: den nationale vandstyrelse (ANAR) og i Slovakiet: det slovakiske miljøinspektorat (SZIP). Andre organer kan også udføre kontrol på rensningsanlæggene for byspildevand, for eksempel de myndigheder, som udsteder tilladelsen. Denne kontrol indgik ikke i Rettens vurdering.

44Jf. særberetning nr. 2/2015, punkt 48 og 50.

45I Rådets konklusioner af 11. juni 2012 blev der stillet krav om bedre inspektioner, og en udtalelse fra Regionsudvalget fremhævede, at en EU-ramme for nationale inspektioner kan sikre lige vilkår og konsekvens i de retslige foranstaltninger. Den påpegede også det værdifulde i, at Kommissionen får en veldefineret rolle i relation til inspektioner.

46Strafferetlige sanktioner (som for eksempel fængselsstraffe) behandles ikke i denne beretning.

47I Ungarn for eksempel er beløbet pr. kg forurening (omregnet fra HUF til valutakursen den 31.12.2014: 315,54) 1,11 euro for Ntot og 7,29 euro for Ptot. I Rumænien er beløbet pr. kg forurening (omregnet fra RON til valutakursen den 31.12.2014: 4,4828) 1,71 euro for Ntot og Ptot.

48I Den Tjekkiske Republik kan der gives en bøde for manglende overholdelse af betingelserne i godkendelsen på op til 180 278 euro (omregnet fra CZK til valutakursen den 31.12.2014: 27,735). I Slovakiet kan bøden for manglende overholdelse af betingelserne i godkendelsen ligge på mellem 1 000 euro og tre gange den årlige vandforureningsafgift eller 1 euro pr. m³ udledt i en maksimumperiode på et år.

49Artikel 191, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

50I praksis betyder dette, at kun ca. 30 % af udlederne i Slovakiet skal betale afgift.

51I Den Tjekkiske Republik skal der også betales en afgift for mængden af udledt spildevand, når der udledes mere end 100 000 m³/år, og denne afgift afhænger ikke af, hvor forurenet spildevandet er.

52Grænserne har relation til i) forureningsmængden (i kg/år) og ii) forureningskoncentrationen i det udledte spildevand (i mg/l). Grænserne er sådan, at der i Den Tjekkiske Republik er ringe sandsynlighed for, at anlæg med en kapacitet på over 10 000 PE skal betale en afgift for Ptot og for Ninorg, og at der i Slovakiet er ringe sandsynlighed for, at anlæg med en kapacitet på eller over 2 000 PE skal betale en afgift for total suspenderet stof (TSS), og at anlæg over 10 000 PE skal betale en afgift for Ntot og Ptot.

53Der skal altid betales afgift, når der er tale om udtømning i grundvand.

54Den Tjekkiske Republiks vandområdeplaner anfører, at det ville være hensigtsmæssigt at evaluere afgiftsordningens effektivitet.

55I undersøgelsen »Water legislation, Cost of Non-Europe Report« fra Europa-Parlamentets Forskningstjeneste bemærkes det, at mangelfuld viden om anvendelsen af økonomiske instrumenter er en hindring for en tilstrækkelig anvendelse af sådanne instrumenter. Dokument PE 536.369 offentliggjort i maj 2015.

56I undersøgelsen »Water legislation, Cost of Non-Europe Report« fra Europa-Parlamentets Forskningstjeneste bemærkes det, at det er nødvendigt at indføre den emissionskontrol, der er fastsat i vandrammedirektivet, for at forbedre kontrollen af industrikemikalier i vand. Dokument PE 536.369 offentliggjort i maj 2015.

57Direktivet dækker for eksempel energiindustrien, produktion og forarbejdning af metaller samt mineralindustrien, den kemiske industri og affaldsbehandlingsindustrien.

58Hvis et industrianlæg, som er omfattet af direktivet om industrielle emissioner, udleder til et offentligt kloaksystem, skal grænserne fastsættes i overensstemmelse med den tilladelse, der er givet som følge af direktivets anvendelse.

59Med hensyn til egenkontrol i tilfælde af indirekte udledning henvises der til særberetning nr. 2/2015, punkt 60.

60I Den Tjekkiske Republik, Rumænien og Slovakiet har operatørerne af de kloaknet/rensningsanlæg, som modtager spildevandet, en lovbestemt forpligtelse til at udføre kontrol på stedet.

61Dette svarer til den udledte mængde, der overskrider den tilladte mængde (mængde ganget med en koncentration udtrykt i f.eks. mg/l).

62Kontrakterne fastsætter generelt, at der ved beregningen skal anvendes en bestemt tidsperiode (normalt fra fem dage til 30 dage), hvis det ikke kan fastslås nøjagtigt, hvor længe emissionsgrænserne er blevet overskredet.

63Andre kriterier: i) grundvand, som indeholder mere end 50 mg nitrat pr. liter eller kan komme til at indeholde mere end 50 mg nitrat pr. liter, hvis der ikke træffes foranstaltninger, ii) fersk overfladevand - især overfladevand, der bruges til eller er beregnet til at blive brugt til indvinding af drikkevand - som indeholder mere end 25 eller 50 mg nitrat pr. liter som fastsat i Rådets direktiv 75/440/EØF af 16. juni 1975 om kvalitetskrav til overfladevand, som anvendes til fremstilling af drikkevand i medlemsstaterne (EFT L 194 af 25.7.1975, s. 26).

64En stribe jord langs et vandløb, der er belagt med restriktioner som for eksempel begrænsninger med hensyn til gødskning.

65Jf. den endelige rapport »Recommendations for establishing Action Programmes under Directive 91/676/EEC concerning the protection of waters against pollution caused by nitrates from agricultural sources«, som et konsortium (DLO-Alterra Wageningen UR, DLO-Plant research International Wageningen UR, NEIKER Tecnalia, Derio, Spanien, Institute of Technology and Life Sciences (ITP), Warszawa, Polen, Swedish Institute of Agricultural and Environmental Engineering (JTI), Uppsala) forelagde for Kommissionen i december 2011. Disse anbefalinger pr. klimazone forelå først i 2011, 20 år efter nitratdirektivets godkendelse.

66Disse emneområder er: betingelserne for tilførsel af gødning til jorden nær vandløb, planlægning af jordens anvendelse (herunder ordninger for vekseldrift) og opretholdelse i nedbørsperioder af et mindstemål af plantedække. De sidste to er frivillige.

67De relevante generelle landbrugs-og miljøbetingelser er: jorderosion (herunder minimumsarealforvaltning, der afspejler lokalitetsbestemt stand og opretholdelse af et minimumsjorddække) og bræmmer langs vandløb. Normen vedrørende erosion har været gældende siden 1.1.2005 (eller 1.1.2007 for Rumænien), og normen vedrørende bræmmer har været gældende siden 1.1.2012 i de fire besøgte medlemsstater.

68For Rumæniens vedkommende bemærkede Retten på grundlag af en stikprøve af de gødskningsplaner, som er obligatoriske for visse bedrifter, at de anbefalede mængder af gødning fastlagt ved hjælp af agrokemiske undersøgelser både henviser til indholdet af kvælstof og til indholdet af fosfor.

69Det seneste brev fra Den Tjekkiske Republik er fra november 2014, og det seneste brev fra Slovakiet fra februar 2015. Den Tjekkiske Republik har allerede godkendt ændringer af det eksisterende lovgrundlag for at tage Kommissionens kommentarer i betragtning.

70Gødningsstoffer kan inddeles i to kategorier: mineralsk gødning (også kaldet kunstgødning eller uorganisk gødning) og organisk gødning (som for eksempel husdyrgødning).

71Ifølge data fra Eurostat (ændring i landbrugets forbrug af nitrogenholdige gødningsstoffer) er stigningen som følger: 15 % for Den Tjekkiske Republik, 7 % for Ungarn, 7 % for Rumænien og 32 % for Slovakiet.

72Den analyse af vandområdernes tilstand, der ligger til grund for planerne, skulle opdateres i 2013 (med henblik på vandområdeplanen 2015), og den skal opdateres igen i 2019 (med henblik på 2021-planen).

73Dette skyldes for eksempel forskellige vurderingsmetoder eller en betydelig forskel i antallet af overvågningsstationer.

74Har siden 2009 været gældende i Den Tjekkiske Republik, Ungarn og Slovakiet og siden 2012 i Rumænien. I programperioden 2014-2020 er nummeret ændret, så der nu er tale om SMR-1.

75Dataene for Rumænien vedrører perioden 2008-2011.

76For Ungarns vedkommende vedrører dette kontrollen af landbrugere uden husdyr.

77Bedrifter med mere end 100 husdyrenheder kontrolleres af en anden myndighed. Ifølge oplysningerne i den rapport om gennemførelsen af nitratdirektivet, som Kommissionen fik forelagt i 2012, vedrører kontrollen hovedsagelig spørgsmålet om opbevaringskapacitet. Retten modtog ingen oplysninger om, hvorvidt der foretages kontrol af landbrugere, som ikke har husdyr, og der er ingen oplysninger herom i den gennemførelsesrapport, Kommissionen fik forelagt i 2012.

78Integreret bekæmpelse af skadegørere: nøje gennemgang af alle til rådighed stående plantebeskyttelsesmidler og integreret iværksættelse på dette grundlag af passende foranstaltninger. Disse foranstaltninger skal bidrage til at hindre skadegørere i at udvikle sig og holde brugen af plantebeskyttelsesmidler og andre interventionsmidler på et økonomisk og økologisk forsvarligt niveau, samtidig med at de reducerer eller minimerer risiciene for menneskers sundhed og miljøet. Med integreret bekæmpelse af skadegørere lægges der vægt på dyrkning af sunde afgrøder med så få forstyrrelser af landbrugsøkosystemerne som muligt samt fremme af naturlige mekanismer til bekæmpelse af skadegørere.

79Termen pesticider (herunder blandt andet ukrudtsbekæmpelsesmidler, svampemidler og insektbekæmpelsesmidler) anvendes ofte som synonym for plantebeskyttelsesmidler. Pesticider er imidlertid et bredere begreb, som også dækker anvendelse på andet end planter/afgrøder, f.eks. biocider.

80Bortset fra de inspektioner, der skal foretages i medfør af artikel 8 i direktiv 2009/128/EF, hvoraf det fremgår, at alt pesticidudbringningsudstyr skal være inspiceret senest den 26. november 2016.

81I programperioden 2014-2020 er nummeret ændret, og der er nu tale om SMR-10.

82Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 549).

83Revisionen dækkede følgende SMR med relation til vandkvalitet: SMR-3 om udbringning af spildevandsslam på landbrugsjord, SMR-4 om anvendelsen af nitratdirektivet og SMR-9 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler.

84Minimumskravene til brug af gødningsstoffer skal bl.a. omfatte de kodekser for godt landmandskab, der blev indført med nitratdirektivet (jf. punkt 102), og som gælder for landbrugsbedrifter, der ligger uden for nitratsårbare zoner, og krav vedrørende fosforforurening.

85Minimumskravene til plantebeskyttelsesmidler skal bl.a. omfatte krav om besiddelse af tilladelse til at anvende midlerne og om opfyldelse af uddannelsesforpligtelserne, krav til sikker opbevaring, tilsyn med udbringningsudstyr og regler om pesticidanvendelse tæt på vand og andre følsomme områder, som fastlagt i den nationale lovgivning.

86For eksempel er rækkeafgrøder såsom majs, solsikke og sukkerroe kendt for at forårsage erosion.

87Retten fremsatte en lignende bemærkning i særberetning nr. 4/2014, punkt 46.

88Ifølge data offentliggjort af Rumæniens statistiske kontor har 54 % af landbrugsbedrifterne et areal på mindre end en hektar og tegner sig for tæt på 10 % af landbrugsjorden.

89Kommissionens forordning (EF) nr. 1122/2009 af 30. november 2009 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 for så vidt angår krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem inden for rammerne af de ordninger for direkte støtte til landbrugerne, som er omhandlet i nævnte forordning, og om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår krydsoverensstemmelse inden for rammerne af støtteordningen for vin (EUT L 316 af 2.12.2009, s. 65).

90I alle fire medlemsstater ændrede de risikofaktorer, der blev brugt ved stikprøveudvælgelsen, sig i årenes løb, hvilket afspejler, at det kan være vanskeligt at fastlægge passende faktorer.

91Kommissionens forordning fastsætter generelt nedsættelsen til 3 % af de ydede beløb. Medlemsstaterne kan beslutte ikke at anvende nogen nedsættelse eller at nedsætte procentsatsen til 1 % eller forhøje den til højst 5 %. Der anvendes højere satser ved gentagen manglende overholdelse og for tilfælde af manglende overholdelse, som medlemsstaterne anser for at være forsætlige.

92Jf. særberetning nr. 8/2008, punkt 69.

93De fire besøgte medlemsstater har hver et landdistriktsprogram.

94Retten fremsatte en lignende bemærkning i særberetning nr. 4/2014, punkt 52.

95Miljøvurderingerne med henblik på landdistriktsprogrammerne blev udarbejdet i 2006, hvorimod de miljøanalyser, der blev udført i forbindelse med vandområdeplanerne, skulle være afsluttet senest den 22. december 2004 (artikel 5 i vandrammedirektivet).

96Kommissionens forordning (EF) nr. 1974/2006 af 15. december 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 368 af 23.12.2006, s. 15).

97I Rumænien stilles opbevaringsanlæggene normalt til rådighed af de lokale myndigheder. Disse myndigheder var ikke berettigede til støtte fra landdistriktsprogrammet.

98De fire medlemsstater tildeler færre midler til den tilsvarende foranstaltning i programperioden 2014-2020. Det gælder i særlig grad Slovakiet (63 % mindre) og Ungarn (43 % mindre).

99Ifølge Bastrup-Birk og P. Gundersens artikel »Water quality improvements from afforestation in an agricultural catchment in Denmark illustrated by the INCA model« offentliggjort i Hydrology and Earth System Sciences 8(4), 764-777, vil en ændring i arealanvendelsen fra intensivt landbrug til skov væsentligt nedbringe udvaskningen af nitrat til grund- og overfladevand, i vid udstrækning fordi der ikke længere tilføres kunstgødning og kvælstof fra husdyrgødning.….

100Rapportering til Kommissionen vedrørende den foruddefinerede indikator »R6 - area under successful management contributing to water quality«: Den Tjekkiske Republik: 844 717 ha (eller 20 % af det samlede landbrugsareal) og Ungarn: 59 959 ha (eller 1 % det samlede landbrugsareal).

101Slovakiet indberettede også 348 860 ha under foranstaltning 226 »genetablering af potentialet i skovbruget og indførelse af forebyggende aktioner«. Hovedformålet med denne foranstaltning er at genetablere skove, som er skadet på grund af naturkatastrofer og brande, og den påvirker derfor ikke vandkvaliteten direkte, da den ikke forøger skovarealerne.

102Græsarealer kan mindske jorderosion. Jordbundskvaliteten er generelt også bedre end på dyrkede arealer og tillader bedre og/eller større regninfiltration og reducerer derved afstrømningen (som indeholder de næringsstoffer, som befinder sig i eller på jorden).

103Ved at skifte afgrøder kan man mindske eller forhindre jorderosion.

104Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 277 af 21.10.2005, s. 1).

105Artikel 11, 12 og 25 i Kommissionens forordning (EU) nr. 65/2011 af 27. januar 2011 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 for så vidt angår kontrol og krydsoverensstemmelse i forbindelse med støtteforanstaltninger til udvikling af landdistrikterne (EUT L 25 af 28.1.2011, s. 8).

106Sikkerhed for, at de kontrolsystemer, der er indført, giver den nødvendige garanti, med hensyn til de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed.

107Jf. særberetning nr. 23/2014 »Fejl i udgifterne til udvikling af landdistrikterne: Hvad er årsagerne, og hvordan håndteres disse fejl?«, punkt 59, 62, 64 og 65 (http://eca.europa.eu).

108Satsen på 5 % (jf. punkt 155) betyder, at en landbruger i gennemsnit sandsynligvis vil blive kontrolleret en gang hvert 20. år.

109I ekstreme tilfælde, hvor landbrugerne ikke har opfyldt nogen af de indgåede forpligtelser, og hele støtten kræves tilbagebetalt, vil landbrugerne kunne ende med at befinde sig i samme situation, som hvis de ikke havde påtaget sig nogen forpligtelse.

110Betragtning 2 til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader (EUT L 143 af 30.4.2004, s. 56) ændret ved direktiv 2006/21/EF (EUT L 102 af 11.4.2006, s. 15) og direktiv 2009/31/EF (EUT L 140 af 5.6.2009, s. 114).

111Heri indgår alle aktiviteter, som har væsentlig indvirkning på vands tilstand.

112Omkostningerne i forbindelse med forsyningspligtydelser omfatter også miljøomkostninger og ressourcerelaterede omkostninger. Miljøomkostninger er omkostningerne ved de skadevirkninger, som brugen af vandet forvolder på miljøet og økosystemerne og miljøbrugerne (f.eks. forringelse af vandøkosystemernes økologiske kvalitet eller forsaltning og forringelse af brugsjorder). Ressourceomkostninger er omkostningerne ved forspildte muligheder i forbindelse med andre anvendelser som følge af, at ressourcerne er blevet udnyttet ud over deres naturlige gendannelseshastighed (f.eks. ved for omfattende grundvandsindvinding).

113COM(2015) 120 final af 9. marts 2015 Vandrammedirektivet og oversvømmelsesdirektivet: Indsats for at opnå »god tilstand« for EU’s vandressourcer og mindske risiciene for oversvømmelser.

Konklusioner og anbefalinger

166

De fire medlemsstater har endnu et stykke vej at gå, hvis de skal opnå god overfladevandskvalitet, som er vandrammedirektivets vigtigste mål. De vil blive nødt til at forstærke deres indsats for at sikre hurtigere fremskridt med hensyn til vandkvalitet.

Vandområdeplanerne som et redskab, der kan anvendes til at opnå bedre vandkvalitet

167

Indførelsen af vandområdeplaner som et redskab til integreret forvaltning af vandressourcerne var en af styrkerne ved vandrammedirektivet fra 2000, men i praksis er planerne mangelfulde med hensyn til kortlægning af forureningsbelastninger og definition af afhjælpende foranstaltninger.

168

En sammenligning mellem de fire medlemsstaters vandområdeplaner fra 2009 og udkastene til opdatering af dem i 2015 viste, at vandområdernes økologiske og kemiske tilstand ikke er blevet meget bedre. Retten skal imidlertid bemærke, at fremskridt med hensyn til de enkeltelementer, der indgår i vandområdernes tilstand, kan være maskeret på grund af anvendelsen af »one out, all out-princippet«¹¹⁴. Den ringe forbedring var, hvad man kunne forvente i betragtning af det store antal vandområder, som havde fået dispensation fra 2015-fristen for opnåelse af god tilstand (jf. punkt 26 og 27 samt 45 og 46).

169

Mangler i de fire medlemsstaters overvågningssystemer resulterede i, at der både manglede data om den type forurening, som var skyld i, at et vandområde ikke havde opnået god tilstand, og om de forskellige forureningskilders relative betydning. Det var meget forskelligt, hvilke specifikke fysisk-kemiske forurenende stoffer der var blevet evalueret i de fire medlemsstater, og det påvirkede også dataenes sammenlignelighed. Manglen på samlede data gør det vanskeligt at identificere målrettede og omkostningseffektive foranstaltninger (jf. punkt 28-32).

170

Medlemsstaterne var ikke særlig ambitiøse med hensyn til at udvælge foranstaltninger til at rette op på situationen, og som følge heraf var det begrænset, hvor meget merværdi vandområdeplanerne tilførte i den henseende (jf. punkt 33-41), fordi:

-de er koncentreret om »grundlæggende foranstaltninger«, dvs. gennemførelse af den eksisterende lovgivning (EU-direktiver), og

-»andre grundlæggende« eller »supplerende« foranstaltninger enten ikke dækker alle forureningsproblemer, ikke omfatter en vurdering af de muligheder, en række instrumenter giver, eller det er uklart, hvad deres anvendelsesområde er.

171

Endvidere er de forventede virkninger af de forskellige foranstaltninger i bedste fald kun delvist beskrevet i vandområdeplanerne. Oplysningerne om de midler, der er nødvendige til at gennemføre foranstaltningerne, og om sandsynligheden for, at de vil være til rådighed, er ufuldstændige. Der har ikke altid været sikret samordning mellem dem, som udarbejder vandområdeplanerne, og dem, som godkender dem og fordeler midlerne (jf. punkt 42-44).

172

Kommissionen har i samarbejde med medlemsstaterne udarbejdet retningslinjer for anvendelsen af vandrammedirektivet. Kommissionen har endvidere i flere af sine meddelelser fremsat medlemsstatsspecifikke anbefalinger vedrørende vandområdeplanerne fra 2009. Kommissionen havde ikke indledt traktatbrudsprocedurer mod de fire medlemsstater vedrørende de mangler, der var konstateret i 2009-planerne. De aktioner, der angives i de operationelle programmer for 2014-2020 som reaktion på manglende overholdelse af den relevante forhåndsbetingelse, dækkede ikke alle disse mangler. Kommissionen er i stedet afhængig af medlemsstaternes velvilje og stoler på deres tilsagn om at ville forstærke indsatsen på grundlag af de anmodninger, der er nedfældet i referaterne fra bilaterale møder. I udkastet til 2015-vandområdeplaner er der fortsat en lang række dispensationer fra fristen for at opnå god tilstand, og mange af de mangler, som Retten og Kommissionen havde konstateret vedrørende udvælgelse af passende foranstaltninger, gælder stadig (jf. punkt 47-50).

Anbefaling 1

Kommissionen bør:

a)udsende retningslinjer om en mere differentieret rapportering om de fremskridt med hensyn til vandkvalitet, som for øjeblikket er maskeret som følge af anvendelsen af »one out, all out-princippet«

b)fremme dataenes sammenlignelighed ved at mindske uoverensstemmelserne mellem det antal fysisk-kemiske stoffer, der undersøges i forbindelse med vurderingen af vandområdets økologiske tilstand

c)fortsætte sin opfølgning af medlemsstaternes fremskridt med hensyn til opnåelse af god vandkvalitet, målet for vandrammedirektivet.

Medlemsstaterne bør:

d)sørge for god vandovervågning for at få nøjagtige oplysninger om de enkelte vandområders tilstand og om forureningens oprindelse, så det bliver muligt at målrette foranstaltningerne bedre og øge de afhjælpende foranstaltningers omkostningseffektivitet. For landbrugets vedkommende vil det for eksempel kunne betyde at finde frem til en effektiv kombination af obligatoriske og frivillige foranstaltninger

e)i deres vandområdeplaner i) klart begrunde de dispensationer, der gives fra fristerne i vandrammedirektivet, ii) oplyse om, hvordan gennemførelsen af foranstaltningerne vil blive finansieret, og iii) oplyse om, hvilke virkninger foranstaltningerne forventes at ville få

f)sikre samordning mellem de organer, som definerer foranstaltningerne i vandområdeplanerne, og dem, som godkender projekter til finansiering.

Gennemførelse af foranstaltninger, der skal nedbringe forurening forårsaget af byspildevand og industrispildevand

173

Medlemsstaterne gjorde fremskridt med hensyn til at fjerne organisk forurening og næringsstofforurening fra spildevand udledt af rensningsanlæg for byspildevand. De instrumenter, der kan anvendes til at nedbringe forurening i spildevand, for eksempel håndhævelsesmekanismen og vandforureningsafgiften, blev imidlertid ikke anvendt optimalt.

Byområder

174

For så vidt angår gennemførelsen af direktivet om rensning af byspildevand (jf. punkt 53-65), som er den »grundlæggende foranstaltning« i relation til forurening fra byområder, blev der gjort fremskridt med hensyn til opsamling af spildevand (dvs. flere husholdninger blev tilknyttet et kloaksystem og et rensningsanlæg) og med hensyn til at behandle spildevandet hensigtsmæssigt. Alle fire medlemsstater var dog bagud for tidsplanen med hensyn til at overholde deres foreløbige eller endelige frister for direktivets gennemførelse (jf. også de konklusioner og anbefalinger, der fremsættes i særberetning nr. 2/2015).

175

Vandområdeplanerne fra 2009 manglede oplysninger om de »andre grundlæggende« og »supplerende« foranstaltninger, der var nødvendige i vandområder, som ikke opnåede god tilstand:

-Det nævnes ikke, hvordan forureningen i spildevand, som endnu ikke bliver ledt til et rensningsanlæg, vil blive behandlet (belastningen fra spildevand fra byområder med eller over 2 000 PE, som udledes til individuelle systemer, og spildevandsbelastningen fra byområder med mindre end 2 000 PE) (jf. punkt 58-60).

-Det er ikke anført, hvilke rensningsanlæg for byspildevand der vil have behov for strengere emissionsgrænser (bortset fra i den rumænske plan) (jf. punkt 66-68).

-Spørgsmålet om mikroforurening berøres ikke. Der er ingen EU-bestemmelser eller nationale lovbestemmelser om emissionsgrænser i de fire medlemsstater (jf. punkt 69 og 70).

176

Med hensyn til håndhævelsesmekanismen konkluderer Retten, at den egenkontrol af det udledte spildevand, som operatørerne af spildevandsanlæggene udfører, generelt var tilfredsstillende. Der var imidlertid svagheder i den offentlige kontrol, eftersom det ikke var fastsat, hvor ofte der skulle foretages inspektion, og i nogle medlemsstater var inspektionshyppigheden lav (Slovakiet), eller den kunne ikke vurderes (Ungarn). I Rumænien er kontrollens afskrækkende effekt endvidere begrænset, fordi man foretrækker at give advarsler i stedet for bøder, når emissionsgrænserne er overskredet (jf. punkt 71-78).

177

I overensstemmelse med princippet om, at forureneren betaler, skal udledere af spildevand betale en vandforureningsafgift, men med visse undtagelser i Den Tjekkiske Republik, Rumænien og Slovakiet. Der skal ikke betales afgift for alle de parametre, som afspejler den organiske forurening og næringsstofforureningen, og afgiftsbeløbene pr. forurenende stof (udledning i mg/l) varierer betydeligt i de fire medlemsstater. I Den Tjekkiske Republik og Slovakiet kan afgiften fungere som et incitament til at overholde de emissionsgrænseværdier for en række parametre, der er fastsat i tilladelserne (der skal nemlig ikke betales afgift, hvis grænserne er overholdt), mens afgiften i Ungarn og undertiden i Rumænien kan fungere som et incitament til at gå videre end de fastsatte emissionsgrænser for de parametre, hvor der skal betales en afgift. Om afgiften kan fungere som incitament, afhænger af de beløb, der skal betales: Ingen af vandområdeplanerne vurderede den afskrækkende effekt (jf. punkt 79-82).

Industrianlæg

178

Visse kategorier af industrianlæg er omfattet af direktivet om industrielle emissioner (»grundlæggende foranstaltning«). Emissionsgrænserne er angivet i de konklusioner om den bedste tilgængelige teknik, som Kommissionen har vedtaget for hver type industri. Ved udgangen af 2015 var der kun vedtaget syv af den slags konklusioner (jf. punkt 85).

179

Vandområdeplanerne fra 2009 manglede »andre grundlæggende« og »supplerende« foranstaltninger for vandområder, som ikke opnår god tilstand: Der var ingen foranstaltninger, som var målrettet mod specifikke forurenende stoffer eller specifikke udledere (for eksempel en angivelse af de specifikke stoffer og grænseværdier, der skal indføjes i udledningstilladelserne). Ungarns og Slovakiets vandområdeplaner omfattede dog en foranstaltning om at gennemgå proceduren for udstedelse af tilladelser eller specifikke tilladelser. Men Retten konstaterede, at gennemgangen ikke var effektiv på grund af forskellige svagheder og udeladelser (jf. punkt 88-92).

180

Retten konkluderer følgende (jf. punkt 89-91):

-De myndigheder, som skal fastsætte grænseværdierne, er i en vis grad afhængige af oplysninger, som udlederne selv leverer. Det gælder især, når de nationale lovbestemmelser kun har fastsat vejledende grænser eller slet ikke har fastsat grænser.

-I udledningstilladelserne for spildevandsrensningsanlæg, som modtager industrispildevand, er der kun i enkelte tilfælde fastsat grænser for andre forurenende stoffer end organisk materiale og næringsstoffer.

181

Når der er tale om indirekte udledning gennem et offentligt kloaknet fra anlæg, der ikke er omfattet af direktivet om industrielle emissioner, foretages der kun få inspektioner for at håndhæve overholdelsen. I hovedparten af tilfældene (85 % af de 28 reviderede rensningsanlæg for byspildevand i stikprøven) udførte operatørerne af anlæggene i stedet kontrol på industrianlæggene. Imidlertid har bøderne i Den Tjekkiske Republik og Slovakiet formentlig kun en begrænset afskrækkende effekt. Når der er tale om kontrol af direkte udledere, er situationen stort set den samme som den, der beskrives i punkt 176 (inspektioner på rensningsanlæg for byspildevand) (jf. punkt 93-97).

182

Vandforureningsafgiften kan kun sjældent fungere som incitament til at overholde eller gå endnu længere end de emissionsgrænser, der er fastsat i tilladelserne, eftersom der kun skal betales afgift for et mindre antal forurenende stoffer (organisk stof, næringsstoffer og nogle få tungmetaller) (jf. punkt 98).

Anbefaling 2

Kommissionen bør:

a)vurdere, hvordan der bedst kan opstilles bindende kriterier for medlemsstaternes inspektioner af rensningsanlæg, der ikke er omfattet af direktivet om industrielle emissioner.

Medlemsstaterne bør:

b)angive de vandområder, hvor der på grund af vandets utilfredsstillende kvalitet er behov for at træffe foranstaltninger over for specifikke udledere. Dette vil indebære, at der i de tilladelser, der gives til rensningsanlæg for byspildevand, fastsættes emissionsgrænser for organiske parametre og næringsstofforurening, som er strengere end de lovbestemte grænser, og at der fastsættes grænser for prioriterede og andre kemiske eller mikroforurenende stoffer

c)vurdere håndhævelsesmekanismerne og sikre, at de er effektive, særlig med hensyn til den ønskede dækning og sanktionernes afskrækkende effekt

d)vurdere muligheden for at anvende vandforureningsafgiften som et økonomisk instrument og som en måde til at sikre, at princippet om, at forureneren betaler, følges, i det mindste i forbindelse med de vigtigste af de stoffer, som påvirker vandkvaliteten negativt.

Gennemførelsen af foranstaltninger til bekæmpelse af diffus forurening fra landbruget

183

Generelt anvendte medlemsstaterne nitratdirektivet bedre, men var tilbageholdende med fuldt ud at udnytte de instrumenter, der er til rådighed, for eksempel håndhævelsesmekanismerne, GLM-normerne under krydsoverensstemmelsesordningen, foranstaltningerne til udvikling af landdistrikterne og princippet om, at forureneren betaler.

184

I forbindelse med forurening fra landbruget er gennemførelsen af nitratdirektivet den vigtigste af de »grundlæggende foranstaltninger«, og Den Tjekkiske Republik, Ungarn og Rumænien har gradvist skærpet de krav, som landbrugerne i nitratsårbare områder skal overholde. Dette skyldtes primært Kommissionens indgriben. Slovakiet fulgte ikke i tilstrækkelig grad Kommissionens forslag, og i 2012 indledte Kommissionen derfor en traktatbrudsprocedure mod Slovakiet (jf. punkt 101-110).

185

På trods af forbedringerne i tre medlemsstater er det imidlertid stadig muligt at stramme kravene (jf. punkt 111-115).

186

Med hensyn til eutrofiering kan tendensen ikke vurderes, fordi der mangler sammenlignelige data. Retten noterer, at rapporteringsperioden ifølge nitratdirektivet ikke er den samme som ifølge vandrammedirektivet (jf. punkt 113 og 114).

187

Om de »andre grundlæggende« og »supplerende« foranstaltninger (jf. punkt 123-129 og 135-137) konkluderer Retten følgende:

-De foranstaltninger, som var rettet mod brug af pesticider, var enten vage eller henviste til pesticidhandlingsplanerne. Disse planer mangler imidlertid til dels kvantificerede mål, tidsfrister for gennemførelsen og oplysninger om de midler, der er nødvendige for at gennemføre foranstaltningerne. Medio 2015 havde Kommissionen ikke indledt traktatbrudsprocedurer på grund af disse planers utilstrækkelighed.

-GLM-normerne og »minimumskravene« i forbindelse med udvikling af landdistrikterne vil kunne skærpes. Kommissionen undersøger ikke systematisk, om kravene er effektive med hensyn til at opfylde EU’s vandpolitiske mål, og kontrollerer kun, om der er fastsat krav, og om de er relevante.

-Medlemsstaterne havde ikke fastsat grænser for den mængde af fosfor, der tilføres jorden (kg/ha).

-Medlemsstaterne anvender hovedsagelig frivillige landbrugsmiljøforanstaltninger.

188

Landdistriktsstøttens potentiale med hensyn til at løse vandkvalitetsproblemer udnyttes ikke fuldt ud (jf. punkt 145-154):

-Mellem 15 % og 30 % af landbrugsarealet var omfattet af vandkvalitetsfremmende forpligtelser til at drive miljøvenligt landbrug i programperioden 2007-2013. En stor del heraf vedrører imidlertid de forpligtelser til at opretholde eksisterende græsarealer, som landbrugerne har påtaget sig. Opretholdelse er positivt, men forbedrer ikke vandkvaliteten. Hertil kommer, at disse forpligtelser kun skal overholdes i en periode på fem til syv år, og effekten på vandkvaliteten derfor ikke nødvendigvis er sikret på lang sigt.

-Begrænsningerne i den mængde kvælstofgødning, der må anvendes pr. hektar, ligger tæt på eller over det gennemsnit, der anvendes i Rumænien og Slovakiet, og de ekstra fordele for vandkvaliteten vil derfor formentlig være små.

189

En landbruger kan være omfattet af en lang række forskellige håndhævelsesmekanismer: de EU-regulerede krydsoverensstemmelseskontroller og kontrollen af betalingerne til udvikling af landdistrikterne samt den nationale kontrol ifølge nitratdirektivet og vedrørende plantebeskyttelsesmidler (jf. punkt 116-122, 130-132, 138-144 og 155-157). Alle disse kontroller har iboende begrænsninger som for eksempel det forhold, at vigtigt bevismateriale kun foreligger i form af erklæringer, som landbrugerne selv afgiver. Hertil kommer, at

-krydsoverensstemmelseskontrollen og kontrollen i forbindelse med udvikling af landdistrikterne kun har begrænset afskrækkende effekt. Det skyldes primært kontrolindholdet: lav dækning (henholdsvis 1 % og 5 %), og at sanktionerne (nedsættelse af støtten) er lavere end omkostningerne ved at overholde kravene. Den nationale kontrol under nitratdirektivet har lignende svagheder

-alle de besøgte medlemsstater undtagen Slovakiet i deres pesticidhandlingsplan anførte, at der var behov for at skærpe håndhævelsen af de pesticidrelaterede forpligtelser. På det tidspunkt, hvor revisionen fandt sted, havde de fire medlemsstater ikke præciseret, hvor stor en dækning den udførte kontrol skulle have, og der var heller ikke fastsat bøder for alle typer overtrædelser.

190

Endvidere vil princippet om integreret bekæmpelse af skadegørere først blive et obligatorisk krav under krydsoverensstemmelsesordningen, når der er gjort fremskridt på områder som for eksempel retningslinjer, faglige kvalifikationer og fastsættelse af krav, der kan kontrolleres (jf. punkt 131).

191

Når der er tale om diffus forurening fra landbruget, er det metodologisk set vanskeligt at anvende princippet om, at forureneren betaler. Den almindelige opfattelse er, at princippet om, at forureneren betaler, overholdes, når landbrugerne for eksempel pålægges forpligtelser, uden at der gives finansiel kompensation (som det for eksempel er tilfældet i forbindelse med nitrathandlingsprogrammet). Anvendelse af bøder i tilfælde af manglende overholdelse kan kompensere for omkostningerne ved forurening. Retten konstaterede imidlertid en række mangler vedrørende anvendelsen af bøder. Princippet kan også overholdes ved at anvende miljøafgifter (som for eksempel afgifter på gødning eller pesticider), og Den Tjekkiske Republik og Slovakiet agter at undersøge anvendelsen af sådanne afgifter. Kommissionen har ikke bedt de fire medlemsstater om at træffe særlige foranstaltninger med henblik på omkostningsdækning og heller ikke udsendt retningslinjer om mulige mekanismer til omkostningsdækning (jf. punkt 158-165).

Anbefaling 3

Kommissionen bør:

a)fortsat arbejde på at sikre, at medlemsstaterne anvender kravene under nitrathandlingsprogrammet bedst muligt, og at de gennemfører pesticidhandlingsplanerne inden for en rimelig tidsramme

b)systematisk vurdere, om medlemsstaterne har indført GLM-normer og minimumskrav, og om de er tilstrækkelige

c)overveje at indføre en forpligtelse til at fastsætte grænser for den mængde fosfor, der tilføres jorden, ligesom det er tilfældet for kvælstof

d)mindske muligheden for, at medlemsstaterne aflægger rapport om eutrofieringstilstanden to gange ved at afpasse rapporteringen under nitratdirektivet efter vandrammedirektivet og fremme anvendelsen af vejledningen om eutrofieringsvurdering fra 2009, så det sikres, at der anvendes samme vurderingsparametre i forbindelse med begge direktiver

e)vejlede om de mulige mekanismer til omkostningsdækning i forbindelse med diffus forurening.

Medlemsstaterne bør:

f)fastsætte krav i nitrathandlingsplanerne, pesticidhandlingsplanen, under GLM og vedrørende betalingerne for miljøvenligt landbrug, som er ambitiøse nok til at sikre en begrænsning af tilførslen af gødningsstoffer og pesticider og en passende beskyttelse mod erosion

g)vurdere muligheden for at anvende økonomiske instrumenter (for eksempel miljøafgifter) som et incitament til at nedbringe forureningen og som en måde til at sikre overholdelse af princippet om, at forureneren betaler.

Kommissionen og medlemsstaterne bør på grundlag af en opgørelse over håndhævelsesmekanismerne (både EU’s og de nationale) klarlægge, hvordan kontrollernes opbygning og udførelse kan forenkles, og hvordan man sikrer, at de er effektive.

Vedtaget af Afdeling II, der ledes af Henri GRETHEN, medlem af Revisionsretten, i Luxembourg på mødet den 9. december 2015.

På Revisionsrettens vegne

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
Formand

114Et vandområdes endelige tilstand bestemmes på grundlag af det værste element, der er konstateret under vurderingsprocessen.

Bilag

Bilag I

Oversigt over Donau-vandområdedistriktet

© Den Internationale Kommission for Beskyttelse af Donau.

Bilag II

Forurening af overfladevandområder
(Vandområdeplanerne fra 2009)

1. Procentdel af overfladevandområderne, som var udsat for forurening fra forskellige kilder

Forureningskilder | Den Tjekkiske Republik | Ungarn | Rumænien | Slovakiet
Punktkilder | 46 % | 19 % | 8 % | Ingen data
Diffuse kilder | 61 % | 25 % | 32 % | Ingen data

Kilde: Oplysninger indgivet af medlemsstaterne via WISE.

2. Procentdel af overfladevandområderne, som var udsat for forskellige typer af forurening

Forureningstype | Den Tjekkiske Republik | Ungarn | Rumænien | Slovakiet
Berigelse med organiske stoffer | 31 % | 27 % | 13 % | Ingen data
Berigelse med næringsstoffer | 61 % | 45 % | 32 % | Ingen data
Forurening med prioriterede stoffer eller andre specifikke forurenende stoffer | 31 % | 2 % | 4 % | Ingen data

Kilde: Oplysninger indgivet af medlemsstaterne via WISE.

Bilag III

Emissionsgrænseværdier fastsat i direktivet om rensning af byspildevand

Parametre
Koncentration
Mindste procentvise nedbringelse²

Sekundær rensning

Biokemisk iltforbrug (BOD₅)
25 mg/l
70-90

Kemisk iltforbrug (COD)
125 mg/l
75

Total suspenderet stof (TSS)
35 mg/l

60 mg/l
(for byområder med mellem 2 000 og 10 000 PE)
90

70
(for byområder med mellem 2 000 og 10 000 PE)

Mere vidtgående rensning

Total fosfor (Ptot)
2 mg/l
(for byområder med mellem 10 000 og 100 000 PE)

1 mg/l
(for byområder med over 100 000 PE)
80

Total nitrogen¹ (Ntot)
15 mg/l
(for byområder med mellem 10 000 og 100 000 PE)

10 mg/l
(for byområder med over 100 000 PE)
70-80

1Total nitrogen: summen af total Kjeldahl-nitrogen (organisk N + NH₃), nitrat (NO₃)-nitrogen og nitrit (N0₂)-nitrogen.

2Nedbringelse i forhold til mængden i det tilledte spildevand.

Bilag IV

Vandforureningsafgift: beløb pr. forurenende stof (i euro¹/ton)

Forurenende stoffer | Den Tjekkiske Republik | Ungarn | Rumænien | Slovakiet
COD | 576,9 | 285,2 | 10,4 | 199,2
Bod₅ | – | – | 10,4 | –
TSS | 72,1 | – | 2,5 | 99,6
Ptot | 2 523,9 | 4 753,8 | 41,5 | 3 319,4
Ntot | – | – | 41,5 | 497,9
Ninorg | 1 081,7 | 570,5 | – | –
N-NH4 (ammoniaknitrogen) | – | – | 41,5 | 497,9
Hg (kviksølv) | 721 110,5 | 697 217,5 | 10 384,1 | 497 908,8
Opløste uorganiske salte | 18,0 | – | – | 16,6
Cd (cadmium) | 144 222,1 | 139 443,5 | 10 384,1 | 99 581,8
AOX (absorberbare organiske halogener) | 10 816,7 | – | – | 6 638,8
Cr (chrom) | – | 27 888,7 | 2 596,0 | –
Ni (nikkel) | – | 27 888,7 | 2 596,0 | –
Pb (bly) | – | 27 888,7 | 2 596,0 | –
Cu (kobber) | – | 13 944,3 | 2 596,0 | –
Zn (zink) | – | – | 124,57 | –
Phenoler | – | – | 41,51 | –
As (arsenik) | – | – | 8 074,5 | –
Co (kobolt) | – | – | 124,6 | –
| – | – | m.fl.² | –

1Beløbene i CZK, HUF og RON blev omregnet til eurovekselkursen pr. 31.12.2014.

2I Rumænien betales afgiften for følgende grupper af forurenende stoffer: i) generelle kemiske indikatorer (22), ii) særlige kemiske indikatorer (11), iii) giftige og meget giftige kemiske indikatorer (9) og iv) bakteriologiske indikatorer (2). Ikke alle er nævnt i tabellen.

Kilde: Revisionsrettens analyse af den nationale lovgivning.

Bilag V

Emissionsgrænseværdierne i de nationale lovbestemmelser

Følgende tabel giver et overblik over emissionsgrænseværdierne i de nationale lovbestemmelser for en udvalgt række stoffer.

(i mg/l)

Direkte udledning

Den Tjekkiske Republik
(angivet som intervaller, da grænserne afhænger af aktivitetstypen)
Ungarn
(minimums- og maksimumsværdier)²
Rumænien
Slovakiet
(angivet som intervaller, da grænserne afhænger af aktivitetstypen)

Arsen og arsenforbindelser
0,5-1,5
0,1-1
0,1
0,1-1

Kobber og kobberforbindelser
0,5-1
0,1-4
0,1
0,5-1

Zink og zinkforbindelser
2-3
0,5-10
0,5
1,5-3

Chrom og chromforbindelser
0,1-1
0,2-2
1
0,5-2

Absorberbare organiske halogener
0,5-5
0,1-7
–
0,1-2

Cadmium og cadmiumforbindelser
0,2
0,005-0,3
0,2
0,05-0,2

Bly og blyforbindelser
0,5-1
0,05-0,4
0,2
0,2-1,5

Kviksølv og kviksølvforbindelser
0,01-0,05
0,001-0,08
0,05
0,03-0,1

Nikkel og nikkelforbindelser
0,5-0,8
0,1-2
0,5
0,5-0,8

Benzo(g, h, i)perylen¹
Grænse for PAH: 0,01
0,015-0,03
–
Grænse PAH: 0,01

Indirekte udledning

Den Tjekkiske Republik
(foreslåede grænser)
Ungarn
(vandstrømme, som ikke er midlertidige)
Rumænien
Slovakiet
(foreslåede grænser)

Arsen og arsenforbindelser
0,2
0,2
–
0,2

Kobber og kobberforbindelser
1
2
0,2
1

Zink og zinkforbindelser
2
2
1
2

Chrom og chromforbindelser
0,3
1
1,5
0,8

Cadmium og cadmiumforbindelser
0,1
0,1
0,3
0,1

Bly og blyforbindelser
0,1
0,2
0,5
0,3

Kviksølv og kviksølvforbindelser
0,05
0,05
Ikke tilladt
0,05

Nikkel og nikkelforbindelser
0,1
1
1
0,2

1Benzo(g, h, i)perylen er en polycyclisk aromatisk kulbrinte (PAH).

2Den ungarske lov fastsætter grænseværdier for hver aktivitetstype (teknologiske grænser) og geografiske grænser (afhængigt af det vandområde, som spildevandet ledes ud i). Den myndighed, som udsteder tilladelsen, kan afvige fra disse grænser, men de minimums- og maksimumsværdier, der er fastsat for de enkelte stoffer i lovrammen, skal overholdes.

Kommissionens svar

Resumé

V

I 2015 udarbejdede Kommissionen og medlemsstaterne en vejledning i fælles gennemførelsesstrategi med titlen »Communicating progress towards good status in the second River Basin Management Plan (RBMP)« for at befordre rapporteringen om delvise forbedringer af vandkvaliteten¹.

VI

Kommissionen er af den opfattelse, at 2009-planerne tilfører en betydelig merværdi. For første gang fremlægges f.eks. en oversigt over alle relevante belastninger og virkninger i området (herunder på internationalt plan i den internationale Donauplan), bl.a. identificering af forureningstyper og -kilder.

Kommissionen er dog enig i manglen på ambitioner med hensyn til foranstaltninger, idet der i den første plan primært blev fokuseret på grundlæggende foranstaltninger.

VII

Vigtig EU-lovgivning om beskyttelse af EU’s vandområder mod forurening fra landbruget, f.eks. nitratdirektivet eller pesticidforordningen, har været omfattet af krydsoverensstemmelse fra starten i 2005. Hvad angår fosfor og pesticider, er disse i visse medlemsstater omfattet af lovbestemte forvaltningskrav i forbindelse med den aktuelt gennemførte EU-lovgivning. I nogle medlemsstater er kravene til fosfor indeholdt i handlingsplanerne vedrørende nitratdirektivet, og dette direktiv er omfattet af krydsoverensstemmelse.

X

Der er tildelt omfattende støtte siden 2001 i henhold til den fælles gennemførelsesstrategi, som er en proces, der ledes af Kommissionen og medlemsstaterne. I forbindelse med den fælles gennemførelsesstrategi har Kommissionen og medlemsstaterne arbejdet temmelig intensivt på omkostningsdækning de seneste år. Der findes vejledning i, hvordan miljø- og ressourceomkostninger beregnes.

Nylige forsøg på at supplere denne vejledning i forbindelse med den fælles gennemførelsesstrategi er strandet på grund af divergerende holdninger hos medlemsstaterne og Kommissionen. Arbejdsprogrammet for den fælles gennemførelsesstrategi for 2016-2018 drøftes i øjeblikket og kan indeholde en yderligere indsats på dette område.

Indledning

13 Andet led

Landbrugsmiljøforanstaltningen kan anvendes til diverse miljø- og klimarelaterede spørgsmål. Vandkvalitet er blot et af sådanne spørgsmål.

Et af trækkene ved denne foranstaltning er en tæt tilknytning mellem de forskellige projekter og aktioner med hensyn til at levere miljømæssige fordele. Dette betyder, at et projekt, der primært er rettet mod biodiversitet, også kan gavne andre naturressourcer såsom jord og vand, men da på en mere indirekte måde.

Denne dobbeltfunktion i foranstaltningen afspejler ofte foranstaltningens fokus på primære (og sekundære) målsætninger, som knytter sig til de primære miljømæssige behov og problemer, der er identificeret i SWOT-analysen. Derfor skal sådanne direkte og indirekte virkninger tages i betragtning, når man ser på det bidrag, som det samlede budget, der er tildelt landbrugsmiljøforanstaltningen, yder til de vandpolitiske mål.

15

Siden 2005 har der i kraft af krydsoverensstemmelsen været indarbejdet vigtige lovbestemmelser om bl.a. miljøbeskyttelse, herunder vandkvalitet, i den fælles landbrugspolitik. Ud over krydsoverensstemmelse er der andre lige så vigtige landbrugspolitiske EU-instrumenter, som fremmer bæredygtigt landbrug til gavn for klima og miljø, herunder vandkvalitet, såsom den obligatoriske forgrønnelseskomponent af de direkte betalinger i henhold til finansieringsperioden 2014-2020 eller bedriftsrådgivningssystemet, der har vandrammedirektivet og direktivet om bæredygtig anvendelse af pesticider som obligatorisk anvendelsesområde, samt landbrugsmiljøbetalinger.

Revisionens omfang og revisionsmetoden

20

På grund af det høje antal vandområder, der ikke opnår god tilstand på grund af hydromorfologiske virkninger, er foranstaltninger, der kun sigter mod nedbringelse af forurening, ikke tilstrækkelige til at sikre god tilstand.

Bemærkninger

23

Kommissionen er enig i, at »one out, all out-reglen« kan maskere delvise forbedringer af vandkvaliteten.

»One out, all out-reglen« er det udtryk, der i vandrammedirektivets integrerede tilgang til vandforvaltning dækker alle belastninger og virkninger for vandressourcerne. Målet er at sikre, at vandkvaliteten kun klassificeres som god, når den virkelig er god, og ikke, når et vist antal kvalitetselementer eller -parametre er gode. Hvis f.eks. et vandområde er ramt af alvorlig forurening af et enkelt specifikt forureningsstof, vil fjernelse af alle andre forureningsstoffer give fremskridt i retning af god tilstand (måske endda betydelige fremskridt), men vandet vil ikke blive rent, medmindre problemet med det ene specifikke forureningsstof løses.

I 2015 udarbejdede Kommissionen og medlemsstaterne en vejledning i fælles gennemførelsesstrategi med titlen »Communicating progress towards good status in the second River Basin Management Plan (RBMP)« for at befordre rapporteringen om delvise forbedringer af vandkvaliteten².

27

Kommissionen mener, at tilstandsvurderingerne efter vandområdeplanerne fra 2009 henholdsvis 2015 ikke nødvendigvis er direkte sammenlignelige. Rammerne for tilstandsvurdering af vand, der blev anvendt i vandområdeplanerne fra 2009, havde i mange tilfælde væsentlige begrænsninger.

F.eks. var der ikke udviklet metoder til alle biologiske kvalitetselementer, da de første planer blev offentliggjort (f.eks. i Ungarn, Rumænien og Slovakiet). Der blev også fundet mangler i overvågningen (f.eks. Den Tjekkiske Republik). I Kommissionens rapport om gennemførelsen af vandrammedirektivet findes flere oplysninger om mangler. Derfor skal resultaterne af denne analyse behandles med forsigtighed.

29

Kommissionen mener, at variationerne i antal stoffer, der er vurderet med hensyn til økologisk tilstand, i princippet ikke nødvendigvis er udtryk for dårlig gennemførelse. Stofferne skal kun bruges til klassificering, hvis de er relevante, dvs. hvis de forårsager risiko for, at det pågældende område ikke opnår god tilstand. Antallet af stoffer, der forårsager risiko, afhænger meget af den eksisterende belastning. Dermed kan der være gode grunde til, at der er forskelle i antallet af stoffer.

Men Kommissionen mener, at det antal stoffer, som visse medlemsstater anvendte, var for lavt på grund af mangel på ordentlig identificering af relevante stoffer og utilstrækkelig overvågning. Hvis direktivet blev gennemført korrekt, ville de relevante stoffer være blevet taget i betragtning og klassificeringen være korrekt. Denne problematik blev identificeret af Kommissionen i gennemførelsesrapporten og er blevet drøftet med de pågældende medlemsstater. Kommissionen forventer, at forbedrede risikovurderinger og overvågning vil kvalificere det næste sæt vandområdeplaner.

36 Tredje led

Kommissionen indsamler dokumentation fra hele EU om de typer foranstaltninger, der bruges i medlemsstaterne til at begrænse overløb (i overensstemmelse med kravene i bilag IA til byspildevandsdirektivet), deres effektivitet og deres praktiske anvendelse. Der er en undersøgelse i gang om disse emner. Resultatet af undersøgelsen vil tjene som grundlag for Kommissionens overvejelser om mulighederne for systematisk at afhjælpe forurening fra overløb på EU-plan.

41 Andet led

Kommissionen er enig med Retten og mener, at foranstaltningerne til mindskelse af erosion og forebyggelse af forurening bør være mere specifikt beskrevet i de næste vandområdeplaner, uanset om de er knyttet til GLM-normen eller ikke.

41 Tredje led

Kommissionen er enig i, at foranstaltningerne til at begrænse pesticidforurening af vand i overensstemmelse med artikel 11, stk. 3, litra h), skal være specifikke og omfattet af vandrammedirektivets foranstaltningsprogram. Den understreger, at direktiv 2009/128/EF om bæredygtig anvendelse af pesticider giver medlemsstaterne større fleksibilitet til at udforme handlingsplaner.

44

Kommissionen er klar over de samordningsproblemer i medlemsstaterne, som Retten har bemærket. Samordningen mellem de myndigheder, der udarbejder og gennemfører operationelle programmer og landdistriktsudviklingsprogrammer, og de myndigheder, der har ansvaret for at iværksætte vandområdeplanernes foranstaltninger, henhører fortsat under medlemsstaternes kompetence. Det er medlemsstaternes ansvar at oprette partnerskaber mellem de kompetente myndigheder, partnere og relevante repræsentanter for civilsamfundet under hele udarbejdelsen og gennemførelsen af de operationelle programmer og landdistriktsudviklingsprogrammerne.

I nogle tilfælde blev den finansielle tildeling for programmeringsperioden 2007-2013 besluttet før godkendelsen af vandområdeplanerne fra 2009. Disse samordningsproblemer er blevet taget op i forbindelse med udarbejdelsen af de operationelle programmer for programmeringsperioden 2014-2020. Desuden har forhåndsbetingelsen til formål at tilpasse investeringerne til vandområdeplanerne.

Kommissionen vil også gerne påpege, at nationale støttekilder også bruges til investeringer i spildevandsinfrastruktur i flere reviderede medlemsstater, og at EU-finansieringen i sig selv hverken forventes eller er dimensioneret til at kunne sikre efterlevelsen af målene.

Kommissionen har identificeret mangler med hensyn til fastlæggelse af passende bestemmelser om omkostningsdækning. Afhjælpningen af disse mangler vil bane vej for regelmæssige indtægter fra brugere/forurenere, som kunne bruges til at støtte foranstaltninger med og dermed øge den støtte, der ikke kommer fra EU.

48

Som resultat af de bilaterale møder i 2013-2014 blev der udarbejdet en liste over indsatsområder for hver medlemsstat med henblik på vedtagelsen af den næste vandmiljøplan i 2015. Anbefalingerne til hver medlemsstat i gennemførelsesrapporten, der blev offentliggjort i marts 2015, afspejler disse aftalte indsatsområder.

(Kommissionens arbejdsdokument SWD(2015)50 final, jf. fuld reference i fodnote 26).

49

I de tilfælde, hvor den relevante forhåndsbetingelse for støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) og/eller Samhørighedsfonden (SF) var opfyldt på tidspunktet for vedtagelsen af det operationelle program, har medlemsstaterne udarbejdet handlingsplaner for opfyldelsen heraf inden udgangen af 2016. Handlingsplanen er en integreret del af det operationelle program, hvorved dens eksigibilitet er sikret aftalemæssigt. Kommissionen overvåger gennemførelsen af handlingsplanerne og kan suspendere midlerne, hvis forhåndsbetingelsen fortsat ikke er opfyldt efter 2016. Imidlertid er aktionerne kun knyttet til kriteriet om opfyldelse af forhåndsbetingelsen som defineret i forordningen og kan ikke bruges som et værktøj til at håndhæve overholdelsen af al EU-lovgivning.

Opfølgningen på aktionerne som et resultat af de bilaterale møder er en separat proces, og ikke alle disse aktioner kan tages i betragtning i de operationelle programmer.

Kommissionens fælles svar på punkt 56 og 57

I henseende til byspildevandsdirektivet indsamler Kommissionen ikke data om samlet befolkning, men kun om »personækvivalenter« (PE) i byområder med mindst 2 000 PE. Kommissionen bemærker, at procenterne i figur 3 bygger på samlet befolkning. Kommissionen mener ikke, at disse afspejler, i hvilket omfang byområder med mindst 2 000 PE i en given medlemsstat efterlever målene.

58

Kommissionen bemærker, at de kategorier, som Retten har analyseret i punkt 58, ikke nødvendigvis relaterer sig til efterlevelsesforpligtelser ifølge byspildevandsdirektivet.

58 Andet led

I henseende til efterlevelse er anvendelsen af individuelle systemer såsom septiktanke i overensstemmelse med byspildevandsdirektivets forpligtelser, forudsat at de sikrer samme miljøbeskyttelsesniveau.

58 Tredje led

Byområder med under 2 000 PE er kun omfattet af begrænsede forpligtelser i henhold til byspildevandsdirektivet, og de har f.eks. ikke pligt til at indsamle spildevand.

63

Kommissionen bemærker, at den bruger en bestemt metodologi til vurdering af medlemsstaternes³ efterlevelse, som bygger på byområder frem for den samlede procentdel af den belastning, der efterlever målet. For at få et bedre overblik over forbedringerne og give et mere realistisk billede af situationen i medlemsstaterne indfører Kommissionen begrebet »afstand til efterlevelsesmålet« i den ottende rapport om gennemførelsen af direktivet om rensning af byspildevand.

64

Ifølge tiltrædelsestraktaten ansås kun en lille del af Ungarn for at være et følsomt område. Endvidere forpligtede Ungarn sig efter Rumæniens tiltrædelse til at nå et mål for hele sit område på 75 % for fjernelse af næringsstoffer (henholdsvis N og P) inden 31. december 2018 ifølge den mulighed, der gives i artikel 9 i byspildevandsdirektivet.

65

For Den Tjekkiske Republik, Slovakiet og Ungarn har Kommissionen allerede sendt pilotbreve for at undersøge påståede tilfælde af manglende efterlevelse af byspildevandsdirektivet (Den Tjekkiske Republik) og med mellemliggende frister (Slovakiet og Ungarn). Kommissionen arbejder desuden i øjeblikket på et lignende pilotbrev med mellemliggende frister for at undersøge Rumæniens efterlevelse.

Vedrørende spørgsmålet om finansiel bæredygtighed henleder Kommissionen opmærksomheden på sine relevante svar på Rettens særberetning nr. 2/2015 af 28. januar 2015 om Donaus opland.

69

Kommissionen mener, at end-of-pipe-løsninger måske ikke er den mest omkostningseffektive måde at afhjælpe problemet med forurenende mikrostoffer på. Man må overveje foranstaltninger til mindskelse af forureningen ved kilden.

Gennemførelsens fokus bør være på korrekt vurdering af problemets omfang (gennem god analyse af belastning og virkning og gode overvågningsnetværk) og dernæst en vurdering af, hvilke foranstaltninger og kombinationer heraf der er bedst med hensyn til at nå målene.

71

Kommissionen accepterer fuldt ud betydningen af at sikre efterlevelse og indføre passende systemer til kontrol heraf. Denne bemærkning omfatter alle forureningsbelastninger, som Retten henviser til i sin beretning. Kommissionen anerkender også forbindelsen mellem kontrol af efterlevelsen og de afskrækkende sanktioner, der bruges ved påvist manglende efterlevelse. Kommissionen har til hensigt i 2016 at fremlægge et generelt initiativ om sikring af overholdelse af miljøbestemmelser i hele EU.

84

For så vidt angår indirekte udledning af spildevand fra industrianlæg, ville dette være betinget af forudgående regulering og/eller en specifik tilladelse fra den kompetente myndighed. Forbehandling skal anvendes for at efterleve de mål, der er beskrevet i bilag I C til byspildevandsdirektivet.

90

Se Kommissionens svar på punkt 84.

105

Hvad angår Ungarn, bemærker Kommissionen, at reglerne om opbevaring af gødning allerede var indført, da Kommissionen noterede sig de overgangsperioder, som landmændene fik bevilget til opførelse af de opbevaringsanlæg, som kræves i det nye handlingsprogram og de nye nitratsårbare zoner, der trådte i kraft i 2012 og 2013.

108

Selv om fosforbegrænsninger kan bidrage til at nå målene i nitratdirektivet, skal det bemærkes, at medlemsstaterne ikke har pligt til at fastlægge standarder for anvendelse af fosfor i henhold til selve nitratdirektivet. Imidlertid skal medlemsstaterne i henhold til vandrammedirektivet indføre foranstaltninger til kontrol af diffuse forureningskilder, og hvor fosfat fra landbruget skal afhjælpes for at gøre det muligt at opnå god tilstand. Det kan gøres enten gennem nitrathandlingsprogrammet eller en anden mekanisme.

109

Kommissionen understreger, at det tjekkiske handlingsprograms tilstrækkelighed vurderes i sammenhæng med den igangværende pilotprocedure. Desuden er det tjekkiske handlingsprogram blevet ændret i 2014, og drøftelsen i forbindelse med pilotproceduren har også omfattet ændringen og ikke kun den version af handlingsprogrammet, der stammer fra 2012.

115

Kommissionen bemærker, at tallene henviser til både eutrofierede og hypertrofiske vandområder og ikke kun eutrofierede.

Når eutrofieringen vurderes, er det også væsentligt at huske at se på hele vandløbsoplandet. F.eks. har høje koncentrationer af nitrat måske ikke stor virkning for floderne, men vil forårsage eutrofiering længere fremme i kystområderne, som det er tilfældet ved Donaus udløb i Sortehavet.

117

Kommissionen understreger, at krydsoverensstemmelse ikke er en mekanisme for håndhævelse af EU’s miljølovgivning. Krydsoverensstemmelse forbinder udbetalinger i henhold til den fælles landbrugspolitik med overholdelsen af visse regler, og overtrædelsen af disse regler medfører nedsættelse af udbetalingerne. Krydsoverensstemmelse bør i princippet ske gennem eksisterende kontrolsystemer. Imidlertid bør den også sikre en vis minimumskontrol, når kontrolsystemet i sektorlovgivningen ikke er tilstrækkelig effektivt. Kun modtagere af disse betalinger kan straffes, mens sektorlovgivningen og dens håndhævelsesmekanismer gælder for alle landbrugere, uafhængigt af den fælles landbrugspolitik.

119

I artikel 96, stk. 1, i forordning nr. 1306/2013 er følgende bestemt: »Medlemsstaterne kan anvende deres eksisterende administrations- og kontrolsystemer til at sikre, at reglerne om krydsoverensstemmelse overholdes.« Derfor er det op til medlemsstaterne at tilrettelægge kontrollen af krydsoverensstemmelsen.

123

Direktivet giver medlemsstaterne stor fleksibilitet med hensyn til at udforme nationale handlingsplaner.

124 Andet led

Kommissionen bemærker, at direktivet ikke kræver dette detaljeniveau i de nationale handlingsplaner.

130

Kommissionen er enig i, at de generelle principper for integreret bekæmpelse af skadegørere, der er fastlagt i bilag III til direktiv 2009/128/EF, ikke danner en klar retlig ramme for identificering af eventuelle overtrædelser. Undtagelserne er både pligten til at føre registre og kravet om at kunne begrunde anvendelse af pesticider baseret på overvågning eller tilhørende teknisk rådgivning. Ingen andre elementer er blevet klart defineret i direktivet på grund af nærhedsprincippet og den variation i de agroklimatiske forhold, der skal tages i betragtning.

131

Kommissionen er enig i bemærkningen om, at der ikke stilles særlige EU-krav med hensyn til, hvad kontrollerne skal dække, med undtagelse af artikel 8 i direktiv 2009/128/EF, ifølge hvilken alt udstyr til pesticidanvendelse skal kontrolleres inden den 26. november 2016.

134

Minimumskravene bygger på nationale regler, der rækker ud over EU-reglerne. Derfor afhænger indholdet af sådanne nationale regler af, hvilken beslutning den enkelte medlemsstat træffer. Disse minimumskrav indgår i de grundlæggende krav i visse foranstaltninger for udvikling af landdistrikter. Indtil den 1. januar 2015 indgik de også i anvendelsesområdet for krydsoverensstemmelse, men af forenklingshensyn og med henblik på ensartede spilleregler for landbrugerne blev de trukket ud af krydsoverensstemmelsen i forbindelse med den seneste reform af den fælles landbrugspolitik. Imidlertid er de stadig en del af de grundlæggende krav i henhold til udvikling af landdistrikter og skal som sådan kontrolleres.

136

Se Kommissionens svar på punkt 134.

136 Andet led

Den ungarske udviklingsplan for landdistrikterne for 2007-2013 omfatter definition og specifikationer af minimumskrav til gødningsstoffer og plantebeskyttelsesmidler.

137

I løbet af godkendelsen af udviklingsprogrammerne for landdistrikterne kontrollerer Kommissionen, om de relevante forhåndsbetingelser er opfyldt. Hvis der stilles forhåndsbetingelse om minimumskrav til gødningsstoffer og plantebeskyttelsesmidler, er kriteriet for opfyldelsen heraf, at sådanne krav skal specificeres i programmerne.

Om der findes konkrete krav, om de er relevante, og om der findes GLM-normer, der er relevante for givne forpligtelser, vurderes yderligere i løbet af analysen af indholdet af foranstaltningerne og typen af de operationer, hvis relevante grundlæggende krav disse to elementer udgør en del af.

Indholdet af minimumskravene til gødningsstoffer og plantebeskyttelsesmidler bør som minimum afspejle bestemmelsen i bilag I, punkt 8, stk. 9, til forordning (EU) nr. 808/2014.

138

Se Kommissionens svar på punkt 117 og 119.

Fælles svar på punkt 139 og 140

Selv om lovgivningen ganske vist fastlægger en minimumsstikprøvekontrol på 1 %, kan sandsynligheden for, at en landbruger udtages til krydsoverensstemmelseskontrol, være større end 1 %, da der er flere faktorer, der spiller ind:

–Den anvendte specifikke stikprøvemetode.

–Sektorlovgivningen bestemmer en anden kontrolprocent (f.eks. 3 % for dyreidentificering).

–I tilfælde af en betydelig grad af manglende overholdelse af en lov eller en norm skal antal kontroller på stedet øges.

–Tilfælde af manglende overensstemmelse identificeret af andre kilder (f.eks. sektorkontroller) skal krydsindberettes og følges op af den kompetente myndighed.

–Landbrugere, hos hvem der er konstateret en overtrædelse, skal tildeles særlig vægt i risikovurderingen.

141 Andet led

Se Kommissionens svar på punkt 134.

142

Selv om den årlige krydsoverensstemmelseskontrol ganske vist ikke kan tilpasses til alle typer krav, skal resultaterne fra andre kilder også følges op med hensyn til krydsoverensstemmelse (f.eks. krydsindberetning). Desuden kræver lovgivningen, at hver støttemodtager, der er udtaget til en bestemt kontrol på stedet, skal kontrolleres på et tidspunkt, hvor de fleste af de pågældende krav og normer kan kontrolleres⁴. Desuden skal kontroller på stedet generelt udføres som led i et besøg, og de skal bestå i en kontrol af de krav og normer, der kan kontrolleres på besøgstidspunktet⁵ afhængigt af årstidernes gang.

143

Kontrollen af registre er udformet til at dække flere normer og kræver, at et af de obligatoriske kontrolelementer er omfattet af en krydsoverensstemmelseskontrol på stedet. Men de skal udfyldes gennem andre kontrolpunkter såsom opbevaringsforhold, fakturaer og besøg i marken i henhold til sektorlovgivning.

144

Den administrative krydsoverensstemmelsesbøde pålægges som en procentdel baseret på nedsættelsen af alle støttemodtagerens udbetalinger i henhold til den fælles landbrugspolitik. Denne bøde skal pålægges efter evaluering af, hvor alvorlige, omfangsrige og varige overtrædelserne er, og bør kunne nå op på 100 % det følgende år⁶ og derfor sikre den afskrækkende virkning.

Fodnote 86 angiver da også, at 5 % ikke er den maksimale nedsættelse.

146

Artikel 30-betalingerne kan også programmeres af medlemsstaterne til kompensation for obligatoriske foranstaltninger under vandrammedirektivet. Disse foranstaltninger er endnu ikke blevet programmeret i de fire lande.

147

Medlemsstaterne har pligt til i deres 2014-2020-programmer at inddrage en SWOT-analyse, som indeholder analysen af deres miljøsituation. Denne analyse indeholder oplysninger om miljøaktivernes tilstand, f.eks. vandområder og deres tilstand. De problemer, der er identificeret i SWOT-analysen, bør afhjælpes ved anvendelse af de relevante landdistriktsudviklingsforanstaltninger eller andre instrumenter. Desuden er programmerne også omfattet af den strategiske miljøvurdering, som er led i den forudgående evalueringsrapport.

Se også Kommissionens svar på punkt 44.

153

Medlemsstaterne beslutter, om de vil videreføre landbrugsmiljøordningerne fra den tidligere programmering i den nye programmering, der kan påvirkes af forskellige faktorer såsom ordningernes succes og effektivitet, deres bidrag til politikkens målsætninger, relevansen for arkitekturen i den nye programmering, herunder prioriteter og målsætninger, samt karakteren af de miljøbehov, der er identificeret i SWOT for den nye programmering.

154 Andet led

Grundordningen, der er gennemført i henhold til landdistriktsudviklingsprogrammet i Slovakiet 2007-2013 begrænser brugen af gødningsstoffer. Desuden indeholder ordningen et forbud mod brug af mineralske gødningsstoffer på græsarealer, herunder den begrænsede brug af pesticider, som også påvirker vandkvaliteten.

Brugen af pesticider og mineralske gødningsstoffer er ikke tilladt i Rumænien, kun organiske gødningsstoffer på visse betingelser. Der udbetales ikke EU-støtte til nedbringelse af brugen af gødningsstoffer i dette tilfælde, men betingelsen er beregnet til at hindre yderligere intensivering af landbrugssystemet på arealer, for hvilke der er indgået en forpligtelse, som kunne have en potentiel negativ virkning for vandkvaliteten (jf. punkt 16).

157

Støtten i henhold til landbrugsmiljøforanstaltningen skal kompensere for yderligere omkostninger og indkomsttab som følge af frivillige forpligtelser indgået af støttemodtagerne. Hvis det er nødvendigt, kan den også dække transaktionsomkostninger. Denne støtte muliggør ikke incitamenter og indebærer ikke umiddelbare økonomiske fordele for støttemodtagerne (selv om sådanne fordele ikke er udelukket på langt sigt).

Imidlertid anses denne kompensation sammen med de langsigtede fordele for landbruget, der hidrører fra gennemførelsen af forpligtelserne (f.eks. bedre jordkvalitet), for at tilskynde landbrugerne til at tilslutte sig foranstaltningen.

160

Den fælles landbrugspolitik bygger på håndhævelsen af princippet om, at forureneren betaler, ved at overholde de obligatoriske krydsoverensstemmelseskrav og på den frivillige tilgang til kompensation for levering af offentlige varer og tjenesteydelser ud over dem, der leveres gennem disse krav, via f.eks. landbrugsmiljøbetalingerne.

161

Kommissionen mener, at det ud over anvendelsen af krydsoverensstemmelse er op til medlemsstaterne at vælge instrumenterne til overholdelsen af forureneren-betaler-princippet.

Kommissionens fælles svar på punkt 163-165 og 191

Kommissionen hævder, at den i forbindelse med vandrammedirektivets gennemførelse hidtil ikke har udstedt retningslinjer. Der er tildelt omfattende støtte siden 2001 i henhold til den fælles gennemførelsesstrategi, som er en proces, der ledes af Kommissionen og medlemsstaterne. I forbindelse med den fælles gennemførelsesstrategi har Kommissionen og medlemsstaterne arbejdet temmelig intensivt på omkostningsdækning de seneste år. Der findes vejledning i, hvordan miljø- og ressourceomkostninger beregnes⁷. Nylige forsøg på at supplere denne vejledning i forbindelse med den fælles gennemførelsesstrategi er strandet på grund af divergerende holdninger hos medlemsstaterne og Kommissionen. Arbejdsprogrammet for den fælles gennemførelsesstrategi for 2016-2018 drøftes i øjeblikket og kan indeholde en yderligere indsats på dette område.

164

Forhåndsbetingelserne for Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) gælder prissætning af vand og finder kun anvendelse på investeringer i vandeffektivitet. Derfor var de handlingsplaner, hvor forhåndsbetingelserne ikke var opfyldt, rettet mod at sikre, at landbrugerne ville betale for den forbrugte mængde vand. Da forhåndsbetingelserne blev vurderet, meddelte Kommissionen også medlemsstaterne, at der var behov for omkostningsdækning af diffus forurening, men fordi denne ikke indgik i ELFUL, var der ingen specifikke krav herom i handlingsplanerne.

Konklusioner og anbefalinger

168

Kommissionen og medlemsstaterne arbejder på indikatorer for fremskridt i retning af god tilstand. Indikatorerne forventes aftalt inden udgangen af 2015.

Tilstandsvurderingerne efter vandområdeplanerne fra 2009 henholdsvis 2015 er ikke nødvendigvis direkte sammenlignelige. Rammerne for tilstandsvurdering af vand, der blev anvendt i vandområdeplanerne fra 2009, havde i mange tilfælde væsentlige begrænsninger. F.eks. var der ikke udviklet metoder til alle biologiske kvalitetselementer, da de første planer blev offentliggjort (f.eks. i Ungarn, Rumænien og Slovakiet). Der blev også fundet mangler i overvågningen (f.eks. Den Tjekkiske Republik). I Kommissionens rapport om gennemførelsen af vandrammedirektivet findes flere oplysninger om mangler.

169

Kommissionen mener, at variationerne i antal stoffer, der er vurderet med hensyn til økologisk tilstand, i princippet ikke nødvendigvis er udtryk for dårlig gennemførelse. Stofferne skal kun bruges til klassificering, hvis de er relevante, dvs. hvis de forårsager risiko for, at det pågældende område ikke opnår god tilstand. Antallet af stoffer, der forårsager risiko, afhænger meget af den eksisterende belastning. Dermed kan der være gode grunde til, at der er forskelle i antallet af stoffer.

Men Kommissionen mener, at det antal stoffer, som visse medlemsstater anvendte, var for lavt på grund af mangel på ordentlig identificering af relevante stoffer og utilstrækkelig overvågning. Hvis direktivet blev gennemført korrekt, ville de relevante stoffer være blevet taget i betragtning og klassificeringen være korrekt. Denne problematik blev identificeret af Kommissionen i gennemførelsesrapporten og er blevet drøftet med de pågældende medlemsstater. Kommissionen forventer, at forbedrede risikovurderinger og overvågning vil kvalificere det næste sæt vandområdeplaner.

170

Kommissionen er af den opfattelse, at 2009-planerne tilfører en betydelig merværdi. For første gang fremlægges f.eks. en oversigt over alle relevante belastninger og virkninger i området (herunder på internationalt plan i den internationale Donauplan), bl.a. identificering af forureningstyper og -kilder. Dette er meget vigtigt og af stor merværdi, selv om den ikke var fuldstændig.

Kommissionen er dog enig i manglen på ambitioner med hensyn til foranstaltninger, idet der i den første plan primært blev fokuseret på grundlæggende foranstaltninger.

Ud over kravet om at overholde de grundlæggende foranstaltninger skal det også være klart, hvilke yderligere og mere detaljerede foranstaltninger der skal indføres, og hvordan de skal gennemføres.

171

Kommissionen er klar over, at oplysningerne om tilgængelige midler i 2009-vandområdeplanerne ikke var fyldestgørende i visse tilfælde. Kommissionen er også klar over de samordningsproblemer i medlemsstaterne, som Retten har bemærket. Samordningen mellem de myndigheder, der udarbejder og gennemfører operationelle programmer og landdistriktsudviklingsprogrammer, og de myndigheder, der har ansvaret for at iværksætte vandområdeplanernes foranstaltninger, henhører fortsat under medlemsstaternes kompetence. Det er medlemsstaternes ansvar at oprette partnerskaber mellem de kompetente myndigheder, partnere og relevante repræsentanter for civilsamfundet under hele udarbejdelsen og gennemførelsen af de operationelle programmer og landdistriktsudviklingsprogrammerne.

I nogle tilfælde blev den finansielle tildeling for programmeringsperioden 2007-2013 besluttet før godkendelsen af vandområdeplanerne fra 2009. Disse samordningsproblemer er blevet taget op i forbindelse med udarbejdelsen af de operationelle programmer for programmeringsperioden 2014-2020. Desuden har forhåndsbetingelsen til formål at tilpasse investeringerne til vandområdeplanerne.

Endelig vil Kommissionen også gerne påpege, at nationale støttekilder også bruges til investeringer i spildevandsinfrastruktur i flere reviderede medlemsstater, og at EU-finansieringen i sig selv hverken forventes eller er dimensioneret til at kunne sikre efterlevelsen af målene.

172

Kommissionen vil fortsat overvåge medlemsstaternes indsats og resultater. Men alene på grund af antallet af vandområdedistrikter, som er de vandområder, for hvilke vandområdeplanerne og foranstaltningsprogrammerne skal vurderes af Kommissionen, måtte der uundgåeligt træffes nogle valg, og de er fortsat nødvendige også i fremtiden.

Den valgte tilgang er at fremme efterlevelse hos medlemsstaternes myndigheder og kun undtagelsesvis iværksætte den formelle overtrædelsesprocedure, når det ikke kan undgås, eller hvis omstændighederne berettiger denne sidste udvej.

Det er ikke kun Kommissionens ansvar at kontrollere, om medlemsstaternes myndigheder efterlever målene; også det nationale retsvæsen spiller en vigtig rolle i den henseende.

I de tilfælde, hvor den relevante forhåndsbetingelse for støtte fra EFRU og/eller SF var opfyldt på tidspunktet for vedtagelsen af det operationelle program, har medlemsstaterne udarbejdet handlingsplaner for opfyldelsen heraf inden udgangen af 2016. Handlingsplanen er en integreret del af det operationelle program, hvorved dens eksigibilitet er sikret aftalemæssigt. Kommissionen overvåger gennemførelsen af handlingsplanerne og kan suspendere midlerne, hvis forhåndsbetingelsen fortsat ikke er opfyldt efter 2016. Imidlertid er aktionerne kun knyttet til kriteriet om opfyldelse af forhåndsbetingelsen som defineret i forordningen og kan ikke bruges som et værktøj til at håndhæve overholdelsen af al EU-lovgivning.

Anbefaling 1 a)

Kommissionen accepterer anbefalingen.

Kommissionen og medlemsstaterne arbejder på indikatorer for fremskridt i retning af god tilstand. Indikatorerne forventes aftalt inden udgangen af 2015. Revisionsrettens bemærkninger om rapportering vil også indgå i en bred kontrol af miljørapporteringens tilstand, som Kommissionen foretager med forventet færdiggørelse i 2017.

Anbefaling 1 b)

Kommissionen accepterer denne anbefaling. Den vil fortsat indtrængende anmode medlemsstaterne om at forbedre vurderingen af belastning og virkning og overvågningsnetværkene, så stoffer, der forårsager risici på vandområdeniveau, identificeres.

Kommissionen vil samtidig gerne bemærke, at den har meget begrænsede midler til rådighed til at påvise, at relevante stoffer er fraværende i vandområdeplanerne.

Anbefaling 1 c)

Kommissionen accepterer denne anbefaling og er i øjeblikket i færd med en omfattende vurdering af de næste vandområdeplaner, som medlemsstaterne vil rapportere om inden marts 2016.

Anbefaling 1 d)

Kommissionen støtter disse anbefalinger, der er rettet til medlemsstaterne.

174

For Den Tjekkiske Republik, Slovakiet og Ungarn har Kommissionen allerede sendt pilotbreve for at undersøge påståede tilfælde af manglende efterlevelse af byspildevandsdirektivet (Den Tjekkiske Republik) og med mellemliggende frister (Slovakiet og Ungarn). Kommissionen arbejder desuden i øjeblikket på et lignende pilotbrev med mellemliggende frister for at undersøge Rumæniens efterlevelse.

Se også Kommissionens svar på særberetning nr. 2/2015.

180 Andet led

Byspildevandsdirektivet regulerer ikke detaljerne i tilladelserne, f.eks. grænser for forurenende stoffer, men beskriver blot de primære mål, der skal nås gennem forbehandling af industrispildevand inden udledning til spildevandsrensningsanlæggene.

181

Kommissionen accepterer fuldt ud betydningen af at sikre efterlevelse og indføre passende systemer til kontrol heraf. Denne bemærkning omfatter alle forureningsbelastninger, som Retten henviser til i sin beretning. Kommissionen anerkender også forbindelsen mellem kontrol af efterlevelsen og de afskrækkende sanktioner, der bruges ved påvist manglende efterlevelse. Kommissionen har til hensigt i 2016 at fremlægge et generelt initiativ om sikring af overholdelse af miljøbestemmelser i hele EU.

Anbefaling 2 a)

Kommissionen accepterer anbefalingen og arbejder på et politisk initiativ til forbedring af sikring af efterlevelse i medlemsstaterne og samtidig overholdelse af proportionalitetsprincippet og nærhedsprincippet.

Anbefaling 2 b)

Kommissionen støtter disse anbefalinger, der er rettet til medlemsstaterne.

186

Kommissionen har allerede arbejdet på en ensretning af overvågning og rapportering ifølge henholdsvis nitratdirektivet og vandrammedirektivet.

187 Andet led

Siden den 1. januar 2015 har minimumskravene ikke været en del af krydsoverensstemmelsen, da de blev fjernet af forenklingshensyn i forbindelse med den seneste reform af den fælles landbrugspolitik. De er stadig en del af de grundlæggende krav i henhold til udvikling af landdistrikter og skal som sådan kontrolleres. Medlemsstaterne skal gennemføre EU’s GLM-normer ved at definere deres egne nationale GLM-normer. I disse nationale GLM-normer skal der tages hensyn til nationale, regionale eller lokale behov. GLM-normerne kan således variere fra medlemsstat til medlemsstat. Kommissionen vurderer GLM-normernes tilstrækkelighed i forhold til den fælles landbrugspolitik. Hvis en GLM-norm enten mangler eller tydeligvis ikke overholder definitionen i den fælles landbrugspolitik, anføres den som »manglende«, og medlemsstaten følger op på denne mangel på passende vis.

188 Første led

De forskellige forpligtelser i henhold til landbrugsmiljøforanstaltningen kan hjælpe med at imødekomme bekymringer for vandkvaliteten på en mere eller mindre direkte og aktiv måde. Udformning og udvælgelse af forpligtelserne bør bygge på de specifikke behov i det af programmet omfattede område.

Der er mange andre foranstaltninger i landdistriktudviklingsprogrammerne, som kan anvendes til at nå vandmålene, f.eks. artikel 30 og ikkeproduktive investeringer.

Pligten til at overholde forpligtelserne i henhold til denne foranstaltning i en periode på fem til syv år skal bidrage til at nå målet med forpligtelserne. Forpligtelserne kan opfyldes yderligere, hvis dette er begrundet i behovet for at beskytte eller yderligere forbedre vandkvaliteten.

188 Andet led

Forpligtelserne i henhold til landbrugsmiljøforanstaltningen skal fastlægges på et niveau, der rækker ud over de obligatoriske krav. De skal også fastlægges sådan, at de ikke belønner et niveau, der svarer til normal praksis. Selv om nedbringelsen af kvælstofmængden måske ikke giver væsentlige miljømæssige fordele ved kun at ligge lige over normal praksis, kan det ikke antages, at det ikke giver fordele ud over de obligatoriske krav og normal praksis.

Når det besluttes, hvilket niveau der skal vælges, bør medlemsstaten overveje, hvilken belastningsnedbringelse af landbrugssektorens næringsstoffer der er nødvendig for at sikre, at der kan opnås god tilstand, hvad angår næringsstoffer i henhold til vandrammedirektivet.

189 Første led

Kommissionen bemærker, at de administrative sanktioner kan nå op på 100 % af den samlede landbrugsudbetaling til en støttemodtager, selv i to på hinanden følgende kalenderår.

191

EU’s vandpolitik gennemføres delvis med støtte fra EU-fondene, men delvis uden (for at overholde forureneren betaler-princippet). Ufinansierede lovkrav spiller en meget vigtig rolle i hele pakken af foranstaltninger, som er nødvendig for at afhjælpe landbrugets virkninger for vand.

Anbefaling 3 a)

Kommissionen accepterer denne anbefaling.

Anbefaling 3 b)

Kommissionen kan ikke acceptere denne anbefaling.

For så vidt angår minimumskravene udfører Kommissionen vurderingen af minimumskravene med reference til deres eksistens og relevans for de foranstaltninger, hvis grundlæggende krav de indgår i. På grund af de forskelligartede situationer, som disse krav defineres i, stoler Kommissionen på medlemsstaternes bedømmelse af deres tilstrækkelighed.

Kommissionen vil understrege, at medlemsstaterne skal fastsætte parametrene for minimumskravene til det niveau, der kan sikre, at deres situation afspejles, og overholde de regler, som disse krav bør fastsættes i henhold til.

Med hensyn til GLM-normer vurderer Kommissionen eksistensen og tilstrækkeligheden af disse. Kommissionen finder denne tilgang i overensstemmelse med den retlige ramme for den fælles landbrugspolitik.

Anbefaling 3 c)

Kommissionen accepterer denne anbefaling.

Medlemsstaterne er forpligtet til at oplyse om fosfor, hvor dette er nødvendigt for at nå vandrammedirektivets mål. De skal i deres foranstaltningsprogram indarbejde foranstaltninger til kontrol med diffuse forureningskilder for at gøre det muligt at opnå god tilstand. Hvis kilderne til fosfat fra landbrug identificeres som betydelige, skal medlemsstaten indføre kontrol med fosfat. Dette er et af de områder, som vil blive kontrolleret af Kommissionen i vurderingen af de næste vandområdeplaner.

Anbefaling 3 d)

Kommissionen accepterer denne anbefaling og bemærker, at den har arbejdet på en ensretning af overvågning og rapportering ifølge henholdsvis nitratdirektivet og vandrammedirektivet.

Anbefaling 3 e)

Kommissionen accepterer anbefalingen og mener, den er efterlevet, da der er udarbejdet et vejledende dokument om omkostningsdækning i henhold til den fælles gennemførelsesstrategi. Det nylige forsøg på at supplere denne vejledning i forbindelse med den fælles gennemførelsesstrategi er strandet på grund af divergerende holdninger blandt medlemsstaterne. Yderligere arbejde med dette emne kan indarbejdes i arbejdsprogrammet for den fælles gennemførelsesstrategi for 2016-2018, som drøftes i øjeblikket. Det skal bemærkes, at medlemsstaterne frit kan vælge beregningsmetode til miljø- og ressourceomkostninger.

Anbefaling 3 f)

Kommissionen støtter disse anbefalinger, der er rettet til medlemsstaterne.

1»Indicators to communicate progress towards good status«. Den fælles gennemførelsesstrategi for vandrammedirektivet. Vedtaget af vanddirektørerne den 25. november 2015.

2»Indicators to communicate progress towards good status«. Den fælles gennemførelsesstrategi for vandrammedirektivet. Vedtaget af vanddirektørerne den 25. november 2015.

3»Evaluation of information reported in the frame of the Urban Waste Water Treatment Directive questionnaires. General methodology and working steps.« Udarbejdet af UBA i marts 2012, revideret i oktober 2014.

4Artikel 71, stk. 1, i forordning (EU) nr. 809/2014.

5Artikel 71, stk. 3, i forordning (EU) nr. 809/2014.

6Artikel 75 i forordning (EU) nr. 809/2014.

7»Assessment of Environmental and Resource Costs in the Water Framework Directive«. Informationsark udarbejdet af Drafting Group ECO2. Den fælles gennemførelsesstrategi for vandrammedirektivet. Juni 2004 (godkendt af vanddirektørerne den 3. december 2004).

QJ-AB-15-023-DA-E    ISSN 1977-5636

Vandforureningen i Donaus opland kommer fra forskellige kilder som for eksempel husholdninger, industrianlæg og landbrug.
Under vandrammedirektivet fra 2000 skal medlemsstaterne vedtage vandområdeplaner, som skal omfatte foranstaltninger til bekæmpelse af denne forurening. Retten undersøgte, om medlemsstaternes gennemførelse af foranstaltningerne i 2009-planerne medførte en forbedring af vandkvaliteten.