EUROPOS AUDITO RŪMAI

12, rue Alcide De Gasperi

1615 Luxembourg

LUXEMBOURG

Tel. +352 4398-1

El. paštas: eca-info@eca.europa.eu

Tinklavietė: http://eca.europa.eu

Twitter: @EUAuditorsECA

YouTube: EUAuditorsECA

Daug papildomos informacijos apie Europos Sąjungą yra internete.

Ji prieinama per portalą Europa (http://europa.eu).

Liuksemburgas: Europos Sąjungos leidinių biuras, 2016

Print | ISBN 978-92-872-3734-7 | ISSN 1831-0885 | doi:10.2865/18775 | QJ-AB-15-023-LT-C
PDF | ISBN 978-92-872-3783-5 | ISSN 1977-5725 | doi:10.2865/683033 | QJ-AB-15-023-LT-N
EPUB | ISBN 978-92-872-3741-5 | ISSN 1977-5725 | doi:10.2865/452891 | QJ-AB-15-023-LT-E

© Europos Sąjunga, 2016

Leidžiama atgaminti nurodžius šaltinį.

Dėl leidimo naudoti arba kopijuoti 65 puslapyje pateiktą žemėlapį, būtina tiesiogiai kreiptis į autorių teisių subjektą.

KAIP ĮSIGYTI EUROPOS SĄJUNGOS LEIDINIŲ

Nemokamų leidinių galite įsigyti:

•vieną egzempliorių:
svetainėje EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu);

•daugiau negu vieną egzempliorių / plakatą / žemėlapį:
Europos Sąjungos atstovybėse (http://ec.europa.eu/represent_lt.htm),
ES nepriklausančių šalių delegacijose (http://eeas.europa.eu/delegations/index_lt.htm),
susisiekę su tarnyba Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_lt.htm)
arba paskambinę numeriu 00 800 6 7 8 9 10 11 (nemokamai visoje ES (*).

(*)Informacija teikiama nemokamai, daugelis skambučių taip pat nemokami (nors kai kurie ryšio paslaugų teikėjai gali imti mokestį, taip pat gali reikėti mokėti, jeigu skambinsite taksofonu arba viešbučio telefonu).

Parduodamų leidinių galite įsigyti:

•svetainėje EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).

LT
2015

Nr. 23

Specialioji ataskaita

Vandens kokybė Dunojaus
upės baseine: padaryta
pažanga įgyvendinant
Vandens pagrindų
direktyvą, tačiau dar
reikia nemažai nuveikti

(pagal SESV 287 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą)

Auditorių grupė

Audito Rūmų specialiosiose ataskaitose pateikiami su konkrečiomis biudžeto sritimis arba valdymo temomis susijusių Audito Rūmų veiklos ir atitikties auditų rezultatai. Audito Rūmai audito užduotis atrenka ir nustato taip, kad jos turėtų kuo didesnį poveikį, atsižvelgdami į veiklos ar atitikties riziką, susijusių pajamų ar išlaidų lygį, būsimus pokyčius ir politinį bei viešąjį interesą.

Šį veiklos auditą atliko Audito Rūmų nario Henri Gretheno vadovaujama II audito kolegija, atsakinga už struktūrinių politikų, transporto ir energetikos išlaidų sritis. Auditui vadovavo Audito Rūmų narys George Pufan, jam padėjo jo kabineto vadovas Patrick Weldon ir atašė Mircea Radulescu, skyriaus vadovas Alain Vansilliette, auditorių grupės vadovė Marion Colonerus, auditoriai Zuzana Gullova, Daniela Jinaru, Maria del Carmen Jimenez, Attila Horvay-Kovacs, Dana Moraru, Radka Papouskova ir Ildiko Preiss.

Iš kairės į dešinę: A. Vansilliette, M. Radulescu, M. d. C. Jimenez, G. Pufan, Z. Gullova, P. Weldon, A. Horvay-Kovacs.

Turinys

Žodynėlis

Santrauka

Įvadas

Audito apimtis ir metodas

Pastabos

Upių baseinų valdymo planai kaip priemonė iki 2015 m. užtikrinti gerą vandens kokybę

Nedidelis ekologinės ir cheminės vandens telkinių būklės pagerėjimas

Taršos šaltinių nustatymą vandens telkinių lygmeniu apsunkino išsamių duomenų trūkumas

Upių baseinų valdymo planuose nustatytos priemonės nėra pakankamos taršos šaltiniams tinkamai šalinti

Ženkliam vandens telkinių skaičiui netaikomi 2015 m. ir 2021 m. terminai

Komisija atidžiai stebi pažangą, bet poslinkiai priklauso nuo valstybių narių valios imtis veiksmų

Priemonės, kurias valstybės narės įgyvendina siekdamos sumažinti taršą dėl nuotekų

Aglomeracijų keliama tarša: padaryta nuotekų valymo pažanga, bet esamos priemonės galėtų būti naudojamos veiksmingiau

Pramonės įrenginių keliama tarša: sunkumai nustatant išmetamųjų teršalų ribines vertes ir reikalavimų vykdymo užtikrinimo trūkumai

Priemonės, kurias valstybės narės įgyvendino siekdamos sumažinti žemės ūkio keliamą pasklidąją taršą

Valstybės narės neišnaudoja visų galimybių, kurias teikia Nitratų direktyva

Pesticidų valdymo veiksmų planai turi trūkumų

Kompleksinės paramos sistema daro poveikį, bet išnaudojamos ne visos jos teikiamos galimybės

Sprendžiant su vandens kokybe susijusias problemas nevisiškai išnaudojamos kaimo plėtros priemonių teikiamos galimybės

Principas „teršėjas moka“ labai ribotai taikomas žemės ūkio keliamai pasklidajai taršai

Išvados ir rekomendacijos

I priedas. | Dunojaus upės baseino rajono apžvalga
II priedas. | Paviršinių vandens telkinių tarša
III priedas. | Miesto nuotekų valymo direktyvoje nustatytos išmetamųjų teršalų ribinės vertės
IV priedas. | Vandens taršos mokestis: dydis pagal teršalus (eurai už toną)
V priedas. | Nacionalinėje teisėje nustatytos išmetamųjų teršalų ribinės vertės

Komisijos atsakymai

Žodynėlis

Aglomeracija: tam tikras plotas, kuris yra pakankamai tankiai apgyvendintas ir (arba) kuriame pakankamai gausiai sutelkta ūkinė veikla, kad dėl to miesto nuotekas reikėtų rinkti ir nukreipti į miesto nuotekų valymo įrenginius arba į galutinę išleidimo vietą.

Antrinis nuotekų valymas: biologinis etapas, apimantis nuotekų valymą siekiant pašalinti organinius biologiškai skaidomus teršalus.

Augalų apsaugos produktai: tai produktai, naudojami augalams arba pasėliams apsaugoti nuo žalingo piktžolių, ligų arba vabzdžių poveikio.

Bendras suspenduotų kietųjų dalelių kiekis (angl. total suspended solids, TSS): tai vandenyje suspenduotų mineralinių ir organinių medžiagų dalelių, kurias galima pagauti akytuoju filtru, kiekis.

Biocheminis deguonies suvartojimas (BDS₅): deguonies kiekis, kurį suvartoja mikroorganizmai, kad pašalintų vandenyje esančias biologiškai skaidomas organines ir mineralines medžiagas. BDS₅ paprastai naudojamas siekiant išmatuoti deguonies suvartojimą, išreikštą mg O₂/l po 5 dienų. Kuo didesnė BDS₅ vertė, tuo didesnis mikroorganizmų suvartojamo deguonies kiekis ir kartu didesnė tarša.

Cheminė paviršinio vandens būklė: vandens kokybės išraiška, rodanti teršalų koncentraciją, kuri neturėtų viršyti pagal Vandenų pagrindų direktyvą (IX priede) nustatytų aplinkos kokybės standartų. Dabar direktyvoje nurodyti 45 teršalai (pavyzdžiui, švinas, nikelis, kadmis, gyvsidabris, benzenas).

Cheminis deguonies suvartojimas (Chose): suvartoto deguonies kiekis siekiant cheminėmis priemonėmis oksiduoti vandenyje esančias organines ir mineralines medžiagas. Todėl Chose apima tiek biologiškai skaidomas medžiagas, apibūdinamas BDS₅ parametru, tiek biologiškai neskaidomas oksiduojamas medžiagas.

Europos regioninės plėtros fondas: Europos regioninės plėtros fondu siekiama stiprinti ekonominę ir socialinę sanglaudą Europos Sąjungoje padedant ištaisyti pagrindinius regionų pusiausvyros sutrikimus teikiant daugiausia įmonėms skirtą finansinę paramą infrastruktūros kūrimui ir produktyvioms investicijoms, kuriomis skatinamas darbo vietų kūrimas.

Eutrofikacija: vandens praturtinimas maistinėmis medžiagomis, ypač azoto ir fosforo junginiais, kurie skatina greitesnį dumblių augimą, o dėl to sumažėja deguonies vandenyje lygiai ir išnyksta vietiniai vandens augalai, žuvys ir kiti vandens gyvūnai.

Ex ante sąlygos: rengiant kaimo plėtros programas ir veiksmų programas, kurioms teikiamas bendras finansavimas iš Europos struktūrinių ir investicijų fondų 2014–2020 m. programavimo laikotarpiu, valstybės narės turi įvertinti, ar yra įvykdytos iš anksto nustatytos ex ante sąlygos. Jei jos neįvykdytos, turi būti parengti veiksmų planai siekiant užtikrinti jų įvykdymą iki 2016 m. gruodžio 31 d.

Geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės (GAAB) standartai: įpareigojant išlaikyti žemę geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės nustatyti įvairūs standartai, susiję su dirvožemio apsauga, dirvožemio organinių medžiagų ir struktūros išlaikymu, buveinių būklės blogėjimo prevencija ir vandentvarka.

Gyventojų ekvivalentas (g. e.): nuotekų taršos apkrovos kiekybinė išraiška pagal vadinamųjų lygiaverčių žmonių, dėl kurių būtų išmestas toks pat atliekų kiekis, skaičių. Vienas g. e. atitinka dėl vieno gyventojo susidariusių nuotekų taršos apkrovą ir reiškia organinę biologiškai skaidomą apkrovą, kurios penkių dienų biocheminis deguonies suvartojimas yra 60 g per dieną.

Išmetamųjų teršalų ribinės vertės: tai koncentracija ir (arba) išmetamų teršalų kiekis, kurių negalima viršyti per vieną ar kelis laikotarpius. Teršalų išmetimas yra tiesioginis arba netiesioginis medžiagų išleidimas iš įrenginio į vandenį.

Ištakis: šioje ataskaitoje tai į vandens telkinius išleistos išvalytos nuotekos.

Pažeidžiama zona: žemės plotas, į kurį susigeria vandenys, kurie yra arba gali būti užteršti dėl taršos, kurią sukėlė arba paskatino nitratų išsiskyrimas iš žemės ūkio šaltinių. Šios zonos taip pat didina taršą. Valstybės narės privalo parengti šioms zonoms skirtas veiksmų programas.

Jautri zona: valstybės narės privalo laikyti vandens telkinį jautria zona, jei jis priskiriamas kuriai nors iš šių grupių: i) vandens telkiniai arba vandens telkinių dalys, kuriose kyla eutrofikacijos rizika, ii) vandens telkiniai, iš kurių ketinama išgauti geriamąjį vandenį, kuriame gali būti per didelė nitrato koncentracija, ir iii) zonos, kuriose, siekiant įgyvendinti Tarybos direktyvas, reikalingas valymas laikantis griežtesnių reikalavimų. Tinkamas jautrių zonų nustatymas yra nepaprastai svarbus, nes nuo priklauso nuotekų valymo būdas, kuris turėtų būti taikomas siekiant sumažinti eutrofikaciją.

Kanalizacijos tinklas: fizinė infrastruktūra, įskaitant vamzdžius, siurblius, užtvaras, kanalus ir t. t., naudojama nuotekų transportavimui iš jų susidarymo vietos į valymo arba šalinimo vietą.

Kompleksinė parama: įgyvendinant ES bendrą žemės ūkio politiką taikoma sistema, pagal kurią tiesioginės išmokos ūkininkams ir kai kurios kaimo plėtros išmokos susiejamos su įvairių taisyklių, susijusių su aplinka, maisto sauga, gyvūnų ir augalų sveikata bei gyvūnų gerove, laikymusi ir su žemės ūkio paskirties žemės geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės išlaikymu. 2007–2013 m. programoje nustatytos kompleksinės paramos taisyklės susijusios su 18 teisės aktais nustatytų valdymo reikalavimų ir 15 geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės standartų. Jei šių standartų ir reikalavimų nesilaikoma, gali būti mažinamos pagal bendrą žemės ūkio politiką ūkininkui mokamos išmokos.

Leidimas išleisti nuotekas: šioje ataskaitoje tai nuotekų išleidėjams pagal nacionalinės teisės nuostatas išduotas leidimas. Leidimuose, be kita ko, nurodomos išmetamųjų teršalų ribinės vertės, kurių būtina laikytis tam tikrų parametrų ir teršalų atžvilgiu.

Miesto nuotekų valymo įrenginys: infrastruktūra, kurioje vykdoma keletas valymo procesų, kuriais siekiama miestų aglomeracijų surinktų nuotekų taršos lygį sumažinti iki priimtino lygio prieš jas išleidžiant į nuotekų priimtuvą.

Nuotekos: bet koks vanduo, kurio kokybei buvo padarytas neigiamas poveikis. Paprastai jos perduodamos į kanalizaciją ir valomos nuotekų valymo įrenginiuose. Išvalytos nuotekos per ištakių kanalizaciją išleidžiamos į nuotekų priimtuvą. Nuotekos iš zonų, kuriose nėra prieigos prie viešojo kanalizacijos tinklo, patenka į individualias sistemas, pavyzdžiui, septinius rezervuarus.

Pasklidieji taršos šaltiniai: tarša, kurią sukelia įvairi veikla, su kuria nėra susijusios konkrečios teršalų išleidimo vietos (žr. sutelktieji taršos šaltiniai). Pavyzdžiui, žemės ūkis yra pagrindinis pasklidosios taršos šaltinis.

Paviršinio vandens ekologinė būklė arba potencialas: vandens ekosistemų struktūros ir funkcionavimo kokybės išraiška. Būklė vertinama remiantis tokiais kokybės elementais: biologiniais (fauna ir flora), hidromorfologiniais, cheminiais ir fiziniais-cheminiais, specifinių teršalų ir kai kuriais bendraisiais elementais (druskingumas, maistinės medžiagos ir t. t.). Kai vandens telkinių fizinė struktūra yra labai pakeista tam, kad juos būtų galima naudoti įvairiais tikslais, pavyzdžiui, laivybos, potvynių prevencijos, hidroelektros energijos gamybos ir žemės ūkio, vertinamas jų potencialas, o ne būklė. Taip daroma dėl to, kad dažnai ekonomiškai neperspektyvu ir nepatrauklu atsisakyti tokių naudojimo būdų ir pašalinti fizinius pakeitimus.

Priemonių programa: upių baseinų valdymo planų dalis, kurioje nustatytos priemonės, būtinos tam, kad vandens telkiniai taptų geros ekologinės ir cheminės būklės atsižvelgiant į upės baseino rajono savybes.

Principas „teršėjas moka“: Sutartyje dėl Europos Sąjungos veikimo nustatytas principas (191 straipsnio 2 dalis). Pavyzdžiui, kalbant apie nuotekas tai reiškia, kad nuotekų išleidėjai turėtų mokėti už jų keliamą taršą (t. y. namų ūkiai už nuotekų valymo paslaugas moka nuotekų mokestį, nuotekų valymo įrenginiai moka taršos mokestį ir t. t.).

Programavimo laikotarpis: daugiametis laikotarpis, kuriuo planuojamos ir vykdomos struktūrinių fondų ir Sanglaudos fondo išlaidos.

Sanglaudos fondas: Sanglaudos fondu siekiama stiprinti ekonominę ir socialinę sanglaudą Europos Sąjungoje finansuojant aplinkos ir transporto projektus valstybėse narėse, kurių bendrasis nacionalinis produktas vienam gyventojui yra mažesnis kaip 90 % ES vidurkio.

Sutelktieji taršos šaltiniai: tarša, kurią sukelia įvairi veikla, kuriai nėra būdinga konkreti teršalų išleidimo vieta (pavyzdžiui, teršalai išleidžiami iš miesto arba pramoninių nuotekų valymo įrenginių).

Teisės aktais nustatyti valdymo reikalavimai: ES teisėkūros standartai aplinkos, maisto saugos, gyvūnų ir augalų sveikatos bei gyvūnų gerovės srityje.

Tiesioginės išmokos: tiesiogiai ūkininkams pagal pajamų rėmimo schemą skiriamos išmokos. Jų pavyzdžiai – Bendrosios išmokos schema ir Bendrosios išmokos už plotą schema.

Upės baseinas: žemės plotas, iš kurio visi paviršiniai vandenys per upelius, upes ir galbūt ežerus nuteka į jūrą per vienos upės žiotis, estuariją ar deltą.

Valymas pagal griežtesnius reikalavimus ir (arba) tretinis nuotekų valymas: kaip reikalaujama pagal Miesto nuotekų valymo direktyvą, tai yra biologinis ir (arba) cheminis etapas, prireikus taikomas siekiant sumažinti išvalytose nuotekose esančių maistinių medžiagų (azoto ir fosforo) koncentracijos lygius prieš išleidžiant nuotekas į nuotekų priimtuvus, kuriems kyla eutrofikacijos rizika.

Vandens telkinys: paviršinio vandens telkinys yra atskiras reikšmingas paviršinio vandens vienetas, pavyzdžiui, ežeras, tvenkinys, upelis, upė arba kanalas, dalis upelio, upės arba kanalo, tarpinis vanduo arba pakrančių vandens plotas. Požeminio vandens telkinys – tai apibrėžtas požeminio vandens kiekis, esantis vandeningajame sluoksnyje arba keliuose sluoksniuose.

Veiksmų programa: veiksmų programoje nustatomi valstybės narės prioritetai ir konkretūs tikslai ir tai, kaip siekiant finansuoti projektus nustatytu laikotarpiu (paprastai septynerių metų) bus naudojamas finansavimas (ES ir nacionalinis viešasis ir privačiojo sektoriaus bendras finansavimas). Šiais projektais turi būti padedama siekti tam tikrų tikslų, nustatytų veiksmų programų prioritetinių krypčių lygmeniu. Programas gali bendrai finansuoti kiekvienas sanglaudos srities fondas (t. y. Europos regioninės plėtros fondas, Sanglaudos fondas ir Europos socialinis fondas). Veiksmų programą rengia valstybė narė ir prieš atliekant bet kokius mokėjimus iš ES biudžeto ją turi patvirtinti Komisija. Veiksmų programos gali būti keičiamos jų vykdymo laikotarpiu tik tuo atveju, jei abi šalys susitaria.

Vidaus patikros: šioje ataskaitoje tai i) operatoriaus reguliariai atliekamos patikros vykdant kasdieninę miesto nuotekų valymo įrenginių veiklą, siekiant stebėti išleidžiamųjų nuotekų kokybę ir dumblo turinį, ir ii) pramoniniuose įrenginiuose atliekamos patikros siekiant stebėti į viešąjį kanalizacijos tinklą išleidžiamų nuotekų kokybę.

Žemės ūkio paskirties žemė: šalies sausumos teritoriją sudaro žemės ūkio paskirties žemė, miško žemė ir kita žemė. Žemės ūkio paskirties žemę galima suskirstyti į ariamąją žemę, žemę, kurioje auginami daugiamečiai pasėliai, daugiametes ganyklas, pievas ir kitą žemę, įskaitant daržus.

Santrauka

I

Europos vandenims neigiamą poveikį daro tarša organinėmis ir maistinėmis medžiagomis, taip pat tarša cheminėmis medžiagomis. Vandenis teršia įvairūs šaltiniai, pavyzdžiui, namų ūkiai, pramoniniai įrenginiai ir žemės ūkis. 2000 m. priimta Vandens pagrindų direktyva suderinti anksčiau vandens politikos srityje galioję ES teisės aktai. Šia direktyva upių baseinų valdymo planai nustatyti kaip pagrindinė įgyvendinimo priemonė. Pirmieji planai turėjo būti parengti 2009 m., o 2015 m. gruodžio mėn. jie turėjo būti atnaujinti.

II

Šiuose planuose turi būti pateikta informacija apie įvairių vandens telkinių vandens kokybę, geros ekologinės ir cheminės būklės neužtikrinimo priežastys ir būtinos taisomosios priemonės. Šios priemonės skirstomos į pagrindines priemones, kitas pagrindines priemones ir papildomas priemones.

III

ES skiria dideles lėšas, kad būtų pasiekti vandens politikos tikslai, pirmiausia – investicijoms nuotekų srityje (6,35 milijardo eurų iš Europos regioninės fondo / Sanglaudos fondo 2007–2013 m. programavimo laikotarpiu devynioms valstybėms narėms¹, esančioms Dunojaus upės baseine), ir kompensacijoms ūkininkams, prisiimantiems agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimus (6,39 milijardo eurų iš Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai 2007–2013 m. programavimo laikotarpiu toms pačioms devynioms valstybėms narėms).

IV

Atliekant Audito Rūmų auditą, daugiausia dėmesio skirta keturioms valstybėms narėms, esančioms Dunojaus upės baseine (Čekijai, Vengrijai, Rumunijai ir Slovakijai). Audito Rūmai nagrinėjo tokį klausimą: ar valstybėms narėms įgyvendinant Vandens pagrindų direktyvą gerėja vandens kokybė?

V

Audito Rūmai daro išvadą, kad įgyvendinant priemones vandens kokybė pagerėjo nedaug. Valstybės narės ženkliam vandens telkinių skaičiui netaikė 2015 m. ir 2021 m. terminų gerai būklei pasiekti. Tačiau su atskirų vienetų vandens kokybe susijusi pažanga gali likti nepastebėta dėl vertinimo metodikos. Audito Rūmai rekomenduoja, kad Komisija parengtų atskirų ataskaitų apie pažangą teikimo gaires ir kad valstybės narės, taikydamos išimtis, pateiktų aiškų ir tinkamą pagrindimą.

VI

Dėl stebėjimo sistemų trūkumų nebuvo gauta pakankamai duomenų apie taršos, dėl kurios vandens telkinio būklė tapo bloga, rūšis ir šaltinius. 2009 m. upių baseinų valdymo planų nauda buvo nedidelė, kadangi valstybės narės sau kėlė per mažus tikslus, susijusius su priemonių nustatymu kovoje su tarša. Priemonės buvo skirtos esamų ES direktyvų įgyvendinimui (pagrindinių priemonių dalis). Šioje srityje buvo arba vėluojama jas įgyvendinti (konkrečiai – Miesto nuotekų valymo direktyvą), arba nevisiškai išnaudojamos šių direktyvų teikiamos galimybės (konkrečiai – Nitratų direktyvos; šioje srityje dar galima pagerinti padėtį įgyvendinant reikalavimus, kuriais siekiama sumažinti azoto išmetimą).

VII

Kitomis pagrindinėmis priemonėmis ir papildomomis priemonėmis tinkamai sprendžiami ne visi taršos klausimai. Trūksta priemonių, skirtų vandens telkiniams, kurių būklė yra nepatenkinama. Nuotekų srityje visų pirma nenurodomi miesto nuotekų valymo įrenginiai arba pramoniniai įrenginiai, kuriems turėtų būti nustatytos konkrečios išmetamųjų teršalų ribinės vertės. Žemės ūkio srityje valstybės narės gali sugriežtinti kai kuriuos kompleksinės paramos reikalavimus. Neapsvarstyta galimybė riboti fosforo koncentraciją trąšose. Be to, žemės ūkio priemonės daugiausia yra savanoriškos ir ne visos tiesiogiai padeda gerinti vandens kokybę.

VIII

Audito Rūmai rekomenduoja, kad valstybės narės patobulintų savo stebėjimo sistemas ir vandens taršos problemų nustatymą. Tai turėtų padėti parengti vandens telkiniams, kurių vandens kokybė yra nepatenkinama, geriau pritaikytas priemones ir įvertinti taršos problemas, kurios iki šiol nebuvo sprendžiamos. Be to, dėl geresnio pritaikymo turėtų padidėti priemonių veiksmingumas ir sumažėti įgyvendinimo išlaidos.

IX

Įdiegti reikalavimų vykdymo užtikrinimo mechanizmai yra veiksmingi tik iš dalies – arba dėl nedidelės aprėpties, arba dėl nedidelio atgrasomojo nuobaudų poveikio. Audito Rūmai rekomenduoja, kad Komisija įvertintų, kaip būtų geriausia nustatyti valstybių narių atliekamoms miesto nuotekų valymo įrenginių ir pramoninių įrenginių patikrinimams taikytinus kriterijus. Be to, Audito Rūmai rekomenduoja, kad Komisija ir valstybės narės kartu įvertintų žemės ūkio srityje įdiegtų reikalavimų vykdymo užtikrinimo mechanizmų veiksmingumą.

X

Principas „teršėjas moka“ labai ribotai taikomas žemės ūkio keliamai pasklidajai taršai. Miesto nuotekų valymo įrenginiai ir pramoniniai įrenginiai moka vandens taršos mokestį už teršalų išmetimą, bet tik už nedaugelį teršalų. Įvairiose valstybėse narėse taikomi labai nevienodi mokesčių dydžiai (už išmetamųjų teršalų kiekį, išreikštą mg/l) ir nė viename upių baseinų valdymo plane nėra paminėtas jų atgrasomojo poveikio įvertinimas. Audito Rūmai rekomenduoja, kad Komisija parengtų rekomendacijas dėl galimų pasklidosios taršos srityje taikytinų aplinkai padarytos žalos šalinimo išlaidų susigrąžinimo būdų. Be to, Audito Rūmai rekomenduoja, kad valstybės narės turėtų įvertinti galimybes ekonominėmis priemonėmis (rinkliavų ir mokesčių) atgrasyti nuo teršalų išmetimo.

1Bulgarija, Čekija, Vokietija, Kroatija, Vengrija, Austrija, Rumunija, Slovėnija ir Slovakija.

Įvadas

Vandens pagrindų direktyva ir upių baseinų valdymo planai

01

Pagrindinis ES vandens politikos tikslas – užtikrinti, kad žmonių poreikiams patenkinti ir aplinkai visoje ES puoselėti turėtume pakankamą kiekį geros kokybės vandens.

02

2000 m. Europos Parlamentas ir Taryba priėmė Vandens pagrindų direktyvą², jos pagrindinis tikslas – iki 2015 m. užtikrinti gerą vandens kokybę³. Be to, direktyvoje numatyta galimybė pratęsti šį terminą (iki 2021 m. ir iki 2027 m.), taip pat tam tikromis sąlygomis taikyti švelnesnius vandens kokybės reikalavimus.

03

Ši direktyva yra bendras teisės aktas, kuriuo suderinti anksčiau vandens politikos srityje galioję teisės aktai. Joje taikomas požiūris į vandentvarką grindžiamas tuo, kad upės baseinas laikomas ekologiniu ir hidrologiniu vienetu.

04

Svarbiausia direktyvos įgyvendinimo priemonė yra upių baseinų valdymo planas. Iki 2009 m. gruodžio mėn. kiekviena valstybė narė turėjo patvirtinti tokius upių baseinų valdymo planus, kuriuose taip pat turėtų būti pateiktos priemonių programos, skirtos kiekvienam jos teritorijoje esančiam upių baseinų rajonui⁴. Iki 2015 m. gruodžio mėn. turėtų būti patvirtinti atnaujinti upių baseinų valdymo planai. ES iš viso yra 42 tarptautiniai upių baseinai (pavyzdžiui, Reino ir Dunojaus upių baseinai), parengti 172 nacionaliniai upių baseinų valdymo planai. Upių baseinų valdymo planai neteikiami tvirtinti Komisijai.

05

Į priemonių programas turėjo būti įtrauktos priemonės, būtinos norint atskiruose nustatytuose vandens telkiniuose pasiekti Vandens pagrindų direktyvos tikslus. Vandens pagrindų direktyvoje nustatytas minimalus reikalavimas – įgyvendinti vienuolika direktyvų (su šia ataskaita susijusios direktyvos nurodytos 1 lentelėje). Jų įgyvendinimo priemonės programoje laikomos pagrindinėmis priemonėmis kartu su kitomis į Direktyvą įtrauktomis privalomomis priemonėmis (žr. 33 dalį). Reikalavimu teikti ataskaitas (atnaujintus upių baseinų valdymo planus ir pažangos ataskaitas) pagal Vandens pagrindų direktyvą nepanaikintas reikalavimas teikti ataskaitas pagal atskiras direktyvas.

1 lentelė

ES direktyvos, kurių įgyvendinimas laikomas minimaliu reikalavimu

Teisinis pagrindas
Svarba vandens kokybės požiūriu

Miesto nuotekų valymo direktyva¹
Aglomeracijose, turinčiose ≥ 2 000 gyventojų ekvivalentų (g. e), turi būti pastatytos nuotekų surinkimo sistemos arba naudojamos individualios sistemos, arba kitokios atitinkamos sistemos, kurios užtikrina tokį pat aplinkos apsaugos lygį.
Aglomeracijose, kurių g. e. ≥ 2 000, turi būti laikomasi išmetamųjų teršalų ribinių verčių, nustatytų biocheminiam deguonies suvartojimui (BDS₅) ir cheminiam deguonies suvartojimui (Chose).
Aglomeracijų, kurių g. e. didesnis kaip 10 000, jautriose zonose taip pat turi būti laikomasi išmetamųjų teršalų ribinių verčių, nustatytų bendram azoto kiekiui (Nbendras) ir / arba bendram fosforo kiekiui (Pbendras), išskyrus atvejus, kai visose jautriose zonose pasiektas minimalus Nbendras ir Pbendras sumažinimo lygis.
Aglomeracijose, kurių g. e. mažesnis kaip 2 000 ir kuriose yra nuotekų surinkimo sistemos, turi būti užtikrintas tinkamas valymas, kai nuotekos išleidžiamos į gėlo vandens telkinius ir estuarijas.

Nitratų direktyva²
Valstybės narės privalo stebėti paviršinius ir požeminius vandenis ir nustatyti nitratų pažeidžiamas zonas. Kad sumažintų vandens taršą nitratais, valstybės narės privalo patvirtinti veiksmų programas, kurias būtų privaloma įgyvendinti nitratų pažeidžiamose zonose. Be to, valstybės narės privalo nustatyti geros žemės ūkio praktikos taisykles, kurios būtų savanoriškai taikomos visoje šalies teritorijoje.

Taršos integruotos prevencijos ir kontrolės direktyva, pakeista Pramoninių išmetamų teršalų direktyva³
Pramoniniams įrenginiams išduotuose leidimuose nurodytos išmetamųjų teršalų ribinės vertės turi būti pagrįstos geriausiais turimais metodais, kuriais galima užtikrinti aukštą aplinkos apsaugos lygį.

11991 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyva 91/271/EEB dėl miesto nuotėkų valymo (OL L 135, 1991 5 30, p. 40).

21991 m. gruodžio 12 d. Tarybos direktyva 91/676/EEB dėl vandenų apsaugos nuo taršos nitratais iš žemės ūkio šaltinių (OL L 375, 1991 12 31, p. 1).

32008 m. sausio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/1/EB dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės (OL L 24, 2008 1 29, p. 8), pakeista 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/75/ES dėl pramoninių išmetamų teršalų (taršos integruotos prevencijos ir kontrolės) (OL L 334, 2010 12 17, p. 17).

06

Nuo 2001 m. bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis Komisija parengė 34 rekomendacinius dokumentus, apimančius kelis Direktyvos įgyvendinimo aspektus.

07

Yra ir kitų vandens kokybės požiūriu svarbių ES teisės aktų, kurie nėra nurodyti Vandens pagrindų direktyvoje (žr. 2 lentelę).

2 lentelė

Kitos vandens kokybės požiūriu svarbios ES direktyvos ir reglamentai

Teisinis pagrindas
Svarba vandens kokybės požiūriu

Reglamentas dėl ploviklių¹
Ploviklių sudėtyje yra svarbaus teršalo – fosforo.
Plataus vartojimo skalbinių ploviklių ir plataus vartojimo automatinėms indaplovėms skirtų ploviklių, kurių sudėtyje yra didesnis nei nustatytas fosforo kiekis, atitinkamai nuo 2013 m. birželio 30 d. ir nuo 2017 m. liepos 1 d. negalima pateikti rinkai.

Pesticidų direktyva²
Iki 2012 m. lapkričio 26 d. valstybės narės privalo patvirtinti ir Komisijai pateikti veiksmų planus, kuriuose būtų numatytos rizikos ir pesticidų naudojimo poveikio žmonių sveikatai ir aplinkai mažinimo priemonės.

12012 m. kovo 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 259/2012, kuriuo iš dalies keičiamos Reglamento (EB) Nr. 648/2004 nuostatos dėl fosfatų ir kitų fosforo junginių naudojimo plataus vartojimo skalbinių plovikliuose ir plataus vartojimo automatinėms indaplovėms skirtuose plovikliuose (OL L 94, 2012 3 30, p. 16).

22009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/128/EB, nustatanti Bendrijos veiksmų pagrindus siekiant tausiojo pesticidų naudojimo (OL L 309, 2009 11 24, p. 71).

Bendradarbiavimas Dunojaus upės baseine

08

Dunojaus upės baseinas apima 19 įvairių šalių, iš kurių 11 yra valstybės narės, teritorijas (žr. I priede pateiktą žemėlapį). Tai – didžiausias upės baseino rajonas ES, jo plotas – 807 827 km².

09

Bendradarbiauti Dunojaus upės baseine pradėta 1985 m., 1998 m. įsigaliojo Konvencija dėl Dunojaus apsaugos⁵. Vienas jos tikslų – siekti „subalansuoto ir teisingo vandens valdymo tikslų, įskaitant kuo geresnę nuotekų surinkimo rajono paviršinių ir požeminių vandenų apsaugą, gerinimą bei racionalų naudojimą“.

10

Konvencijai dėl Dunojaus apsaugos įgyvendinti 1998 m. įsteigta Tarptautinė Dunojaus apsaugos komisija. Įsigaliojus Vandens pagrindų direktyvai, ji taip pat padeda įgyvendinti visus su šia direktyva susijusius tarpvalstybinius aspektus.

11

2011 m. Taryba patvirtino ES strategiją dėl Dunojaus regiono, kurią Komisija pateikė jos prašymu. Be kitų klausimų joje taip pat nagrinėjama vandens kokybė.

Pagrindiniai Dunojaus upės baseino taršos šaltiniai ir rūšys

12

Be nacionalinių upių baseinų valdymo planų, kuriuos patvirtino valstybės narės, 2009 m. Tarptautinė Dunojaus apsaugos komisija paskelbė upių baseinų valdymo planą, skirtą visam Dunojaus upės baseinui⁶. Šiame plane ir 2013 m. atnaujintoje Dunojaus baseino analizės ataskaitoje⁷ nurodyti įvairūs tarptautinės svarbos taršos šaltiniai, darantys poveikį vandens kokybei (žr. 3 lentelę).

3 lentelė

Pagrindiniai Dunojaus upės baseino taršos rūšys ir šaltiniai

Taršos rūšys | Taršos šaltiniai
Organinė tarša (netoksiškomis organinėmis medžiagomis) | Pagrindiniai organinės taršos šaltiniai yra sutelktieji šaltiniai – aglomeracijų (namų ūkių) ir pramoninių įrenginių nuotekos, ypač surenkamos, bet nevalomos nuotekos, ir netinkamai išvalytos nuotekos.
Tarša maistinėmis medžiagomis (azotu ir fosforu) | Daugiausia maistinių teršalų išmetama iš pasklidųjų šaltinių (89% viso išmetamo azoto kiekio ir 78 % viso išmetamo fosforo kiekio²), pavyzdžiui, iš žemės ūkio paskirties laukų (dėl dirvos tręšimo trąšomis arba mėšlu³ ir atmosferinių iškritų), dėl dirvožemio erozijos ir paviršinio nuotėkio.
Tarša pavojingosiomis cheminėmis medžiagomis¹ | Šios toksiškos medžiagos gali būti išmetamos ir iš sutelktųjų šaltinių (miesto ir pramoninės nuotekos), ir iš pasklidųjų šaltinių (pavyzdžiui, paviršinis nuotėkis, pesticidų naudojimas žemės ūkyje, užterštos ir kasybos vietovės).
Hidromorfologiniai pakeitimai | Dėl tokių pakeitimų pažeidžiamas upių ir buveinių nepertraukiamumas, atskiriamos gretimos šlapynės arba salpos, pakeičiami tėkmės kiekybiniai parametrai ir sąlygos. Pagrindinės tokių pakeitimų priežastys yra hidroelektrinės, laivybos darbai ir potvynių prevencijos infrastruktūra.

1Vandens pagrindų direktyvoje pateiktas vadinamųjų prioritetinių medžiagų ir kitų teršalų sąrašas (iš pradžių jame buvo 33 medžiagos arba medžiagų grupės, vėliau sąrašas padidėjo iki 45); kai kurios iš šių medžiagų laikomos prioritetinėmis pavojingosiomis medžiagomis. Pavyzdžiui, pavojingosioms medžiagoms priskiriami pesticidai, metalai ir vaistai.

2Remiantis apskaičiuotu ilgalaikiu (2000–2008 m.) hidrologinių sąlygų Dunojaus upės baseine vidurkiu.

3Taršiosios medžiagos (pavyzdžiui, trąšos) išplaunamos į paviršinius arba požeminius vandenis dėl kritulių, infiltracijos į dirvožemį ir paviršinio nuotėkio.

Šaltinis: 2013 m. atnaujinta Dunojaus baseino analizės ataskaita.

Esamos ES priemonės, skirtos ES vandens politikai įgyvendinti

13

ES remia savo vandens politiką parūpindama finansinių išteklių ir imdamasi teisinių bei reglamentavimo priemonių. Pagrindiniai finansavimo iš ES biudžeto šaltiniai yra:

—Europos regioninės plėtros fondas ir Sanglaudos fondas: didžioji 2007–2013 m. laikotarpiu skirtų lėšų dalis teko nuotekų srityje įgyvendinamiems infrastruktūros projektams. Kitos intervencijos sritys, kuriose galima padaryti teigiamą poveikį vandens kokybei, yra integruota taršos prevencija ir kontrolė, pramoninių ir užterštų vietovių atkūrimas;

—Europos žemės ūkio fondas kaimo plėtrai: kelios kaimo plėtros programose numatytos priemonės daro tiesioginį arba netiesioginį poveikį vandens kokybei. Tiesioginį poveikį galinčios turėti priemonės pavyzdys yra agrarinės aplinkosaugos išmokos. Jos skiriamos ūkininkams, kurie, be privalomų teisės aktais nustatytų įpareigojimų, savanoriškai prisiima papildomus agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimus.

14

4 lentelėje parodytas ES įnašas, skirtas valstybėms narėms, kurių visa teritorija arba jos dalis yra Dunojaus upės baseine.

15

Pagrindinė teisinė priemonė, naudota be 1 ir 2 lentelėse nurodytų direktyvų ir reglamentų, yra kompleksinės paramos sistema. Pagal šią sistemą tiesioginės išmokos ūkininkams, mokamos įgyvendinant bendrą žemės ūkio politiką, ir kai kurios pagal kaimo plėtros programas mokamos išmokos susiejamos su i) įvairių taisyklių, susijusių su aplinka, maisto sauga, gyvūnų ir augalų sveikata bei gyvūnų gerove (vadinamųjų teisės aktais nustatytų valdymo reikalavimų), laikymusi ir ii) žemės ūkio paskirties žemės geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės išlaikymu (vadinamaisiais GAAB standartais)⁸. Jei šių standartų ir reikalavimų nesilaikoma, gali būti sumažinta ūkininkui skiriama paramos suma.

4 lentelė

ES įnašas, skirtas 2007–2013 m. programavimo laikotarpiui (nuo 2014 12 31)¹

Finansavimo šaltinis | Intervencinės sritys | Sumos milijardais eurų
Europos regioninės plėtros fondas ir (arba) sanglaudos fondas | Nuotekos | 6,35
Europos žemės ūkio fondas kaimo plėtrai | Agrarinės aplinkosaugos išmokos | 6,39²

1Šios sumos skirtos devynioms valstybėms narėms, kurių teritorijose Dunojaus upės baseinas užima didesnį kaip 2 000 km² plotą.

2Nurodant Vokietijai skirtą sumą, paimti du regionai, esantys Dunojaus upės baseine (Badenas-Viurtembergas ir Bavarija).

Šaltinis: Europos regioninės plėtros fondo ir Sanglaudos fondo atveju – Komisijos duomenų bazė „Infoview“, Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai atveju – 2014 m. finansinio įvykdymo ataskaitos.

22000 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/60/EB, nustatanti Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus (OL L 327, 2000 12 22, p. 1).

3Tai susiję su paviršiniais ir požeminiais vandens telkiniais ir saugomomis teritorijomis. Vandens kokybė išreiškiama kaip ekologinė ir cheminė vandens telkinių būklė.

4Tais atvejais, kai valstybių narių teritorijose yra įvairių upių baseinų dalys (pavyzdžiui, Čekijos teritorijoje yra Dunojaus upės baseino dalys ir Oderio bei Elbės upių baseinų dalys), reikalauta parengti visų tokių dalių (baseinų rajonų) planus.

514-oje šalių (devyniose valstybėse narėse ir penkiose šalyse, kurios nėra valstybės narės) baseino plotas yra didesnis kaip 2 000 km². Šios šalys ir Europos Sąjunga yra Konvencijos susitariančiosios šalys.

6Dunojaus upės baseino rajono valdymo planas, galutinis variantas, 2009 12 14.

72013 m. atnaujinta Dunojaus baseino analizės ataskaita, galutinis variantas, 2014 10 18.

82007–2013 m. programavimo laikotarpiu buvo 18 teisės aktais nustatytų valdymo reikalavimų ir 15 GAAB standartų.

Audito apimtis ir metodas

16

Atlikdami šį auditą Audito Rūmai vertino, ar valstybėms narėms įgyvendinant Vandens pagrindų direktyvą pagerėjo vandens kokybė.

17

Atliekant auditą daugiausia dėmesio skirta paviršinio vandens kokybei keturiose Dunojaus upės baseino valstybėms narėms, esančioms aukštutinėje, centrinėje ir žemutinėje baseino dalyse – Čekijai, Vengrijai, Rumunijai ir Slovakijai⁹. Buvo nagrinėjami trys pagrindiniai aspektai – aglomeracijų keliama tarša, pramoninių įrenginių keliama tarša ir žemės ūkio keliama tarša.

18

Audito Rūmai nagrinėjo šiuos tris klausimus:

a)ar 2009 m. upių baseinų valdymo planuose numatytos priemonės buvo tikslingai nukreiptos ir ar jos buvo tokio pobūdžio ir masto, kad 2015 m. būtų galima užtikrinti gerą vandens kokybę?

b)Ar valstybių narių įgyvendinamos priemonės yra tinkamos taršai dėl nuotekų sumažinti?

c)Ar valstybių narių įgyvendinamos priemonės yra tinkamos žemės ūkio keliamai pasklidajai taršai mažinti?

19

Valstybėse narėse buvo lankomasi 2013 m. kovo mėn. – 2014 m. sausio mėn. Laikotarpiai, su kuriais yra susiję įvairūs surinkti duomenys, nurodyti įvairiuose šios ataskaitos skirsniuose. Dokumentų peržiūros ir analizė buvo tęsiamos ir po 2014 m. sausio mėn., pirmiausia tam, kad būtų atsižvelgta į atnaujintus upių baseinų valdymo planus (paskelbtus konsultavimosi¹⁰, prasidėjusio 2014 m. gruodžio mėn., tikslais) ir 2015 m. patvirtintas naujas kaimo plėtros programas (2014–2020 m. programavimo laikotarpio).

20

Vandens telkiniams įtakos taip pat gali turėti hidrologiniai ir / arba morfologiniai pokyčiai bei kitų tipų tarša, dėl kurių jie negali turėti geros vandens kokybės. Tai nebuvo įtraukta į audito apimtį.

21

Audito Rūmai jau paskelbė kitas specialiąsias ataskaitas¹¹ susijusiose srityse.

9Dunojaus upės baseine yra dalis Čekijos, didžioji dalis Slovakijos ir visa Rumunija ir Vengrija. Bendras šių valstybių narių plotas (km²) sudaro beveik pusę (49,4 %) Dunojaus upės baseino.

10Iki 2015 m. gruodžio mėn. valstybės narės privalėjo patvirtinti antruosius upių baseinų valdymo planus. Pagal Vandens pagrindų direktyvą upių baseinų valdymo planų projektai teikiami konsultavimuisi su šalimis, suinteresuotoms direktyvos įgyvendinimu.

11Specialioji ataskaita Nr. 8/2008 „Ar kompleksinis paramos susiejimas yra veiksminga politika?“, Specialioji ataskaita Nr. 7/2011 „Ar agrarinei aplinkosaugai skiriamos paramos modelis ir valdymas tinkami?“, Specialioji ataskaita Nr. 5/2011 „Bendrosios išmokos schema (BIS): klausimai, kurie turi būti išspręsti siekiant pagerinti patikimą jos finansų valdymą“, Specialioji ataskaita Nr. 4/2014 „ES vandens politikos tikslų integravimas į BŽŪP: iš dalies pasiteisino“ ir Specialioji ataskaita Nr. 2/2015 „ES finansavimas Dunojaus upės baseino miesto nuotekų valymo įrenginiams: norint padėti valstybėms narėms pasiekti ES nuotekų politikos tikslus, būtinos tolesnės pastangos“ (http://eca.europa.eu).

Pastabos

Upių baseinų valdymo planai kaip priemonė iki 2015 m. užtikrinti gerą vandens kokybę

22

Pagal Vandens pagrindų direktyvą, valstybės narės privalo vertinti vandens kokybę naudodamos savo nacionalinio vandenų stebėjimo tinklų rezultatus. Vertinimas atliekamas vandens telkinių lygmeniu¹², remiantis sistemomis ir metodais, valstybių narių nustatytais pagal Vandens pagrindų direktyvoje nustatytas taisykles. Vandens kokybė vertinama dviem aspektais:

—ekologinė būklė arba potencialas¹³: valstybės narės privalo atlikti vertinimą atsižvelgdamos į įvairius veiksnius, vadinamus kokybės elementais: biologinius elementus (pavyzdžiui, vandens flora ir žuvų fauna), hidromorfologinius elementus, taip pat į cheminius ir fizinius-cheminius elementus¹⁴. Pastarieji apima organinę taršą (matuojamą pagal biocheminio deguonies suvartojimo (BSD₅) ir cheminio deguonies suvartojimo (Chose) parametrus), maistines medžiagas ir pasirinktas chemines medžiagas¹⁵. Klasifikuojama pagal penkias kategorijas: labai gera būklė, gera būklė, vidutiniška būklė, bloga būklė, labai bloga būklė;

—cheminė būklė: valstybės narės privalo įvertinti, ar buvo laikomasi ES tesės aktuose nustatytoms medžiagoms taikomų aplinkos kokybės standartų¹⁶ (t. y. atsižvelgiant į 2009 m. upių baseinų valdymo planus turėjo būti atliktas 41 prioritetinės medžiagos arba jų grupių vertinimas). Klasifikuojant suteikiamas įvertis „gera“ arba „nepasiekta gera cheminė būklė“.

23

Bendra ekologinės būklės klasifikacija nustatoma pagal nustatytą blogiausią atskirą kokybės elementą. Lygiai taip pat cheminė būklė gali būti vertinama kaip „gera“ tik tada, kai standartų laikomasi visų medžiagų atžvilgiu. Tai taisyklė, pagal kurią nustačius bent vieno standarto viršijimą, laikoma, kad telkinys blogos cheminės būklės (angl. one out all out). Taikant tokią taisyklę gali likti nepastebėta pažanga, susijusi su atskirais kokybės elementais.

24

Upių baseinų valdymo plane turi būti pateikta informacija apie taršos šaltinius, kurie daro poveikį vandens telkiniams, apie būklės įvertinimą ir apie priemones, kurios turi būti įgyvendintos norint užtikrinti gerą vandens kokybę, taip pat apie bendras šių priemonių įgyvendinimo išlaidas. Be to, planuose turi būti pateiktas geros vandens kokybės užtikrinimo terminų netaikymo vandens telkiniui pagrindimas (pirmasis terminas – 2015 m., žr. 2 dalį).

25

Audito Rūmai tikrino, ar:

—dėl valstybių narių įgyvendinamų priemonių pagerėjo paviršinio vandens kokybė;

—2009 m. upių baseinų valdymo planuose nustatyti kiekvieno vandens telkinio taršos šaltiniai;

—2009 m. upių baseinų valdymo planuose nustatytomis priemonėmis tinkamai šalinami nustatyti taršos šaltiniai;

—valstybės narės siekė laikytis 2015 m. termino daugelio jų vandens telkiniu atžvilgiu;

—Komisija ėmėsi veiksmų tais atvejais, kai manė, kad 2009 m. upių baseinų valdymo planai yra netinkami.

Nedidelis ekologinės ir cheminės vandens telkinių būklės pagerėjimas

26

1 ir 2 diagramose parodyti 2015 m. planų projektuose padaryti pakeitimai, palyginti su 2009 m. upių baseinų valdymo planais¹⁷, susiję su keturių aplankytų valstybių narių ekologine ir chemine paviršinių vandens telkinių būkle.

1 diagrama

2009 m. upių baseinų valdymo planuose ir 2015 m. planų projektuose nurodyta ekologinė būklė arba potencialas (procentinėmis bendro paviršinių vandens telkinių skaičiaus dalimis)

Šaltinis: informacija, kurią valstybės narės pateikė Europos vandens informacinėje sistemoje¹ ir 2015 m. upių baseinų valdymo planuose.

1WISE Europos vandens informacinėje sistemoje (angl. WISE) pateikiami labai įvairūs ES institucijų surinkti duomenys ir informacija vandens klausimais.

2 diagrama

2009 m. upių baseinų valdymo planuose ir 2015 m. planų projektuose nurodyta cheminė būklė (procentinėmis bendro paviršinių vandens telkinių skaičiaus dalimis)

Šaltinis: informacija, kurią valstybės narės pateikė Europos vandens informacinėje sistemoje ir 2015 m. upių baseinų valdymo planuose.

27

Remiantis upių baseinų valdymo planuose pateikiamais duomenimis, vandens kokybės pokyčiai nėra reikšmingi ir nebuvo pasiektas 2015 m. geros kokybės tikslas. Telkinių, kurių ekologinė būklė arba potencialas įvertinti gerai arba labai gerai, padaugėjo labai nedidele procentine dalimi, didžiausias tokių telkinių pagausėjimas nustatytas Čekijoje. Tačiau cheminė būklė Čekijoje pablogėjo. Vengrijai pavyko gerokai sumažinti vandens telkinių, kurių būklė nežinoma, skaičių, dėl to padaugėjo vandens telkinių, kuriems suteiktas įvertis „gera“ arba „nepasiekta gera cheminė būklė“.

Taršos šaltinių nustatymą vandens telkinių lygmeniu apsunkino išsamių duomenų trūkumas

28

Atsižvelgiant į stebėjimo duomenų trūkumą, valstybės narės savo būklės vertinimą iš dalies grindė netiesioginiais metodais, pavyzdžiui, rizikos analize ir skaičiavimais, o tai turėjo įtakos būklės klasifikavimo patikimumui. Nors Rumunijoje ir Slovakijoje yra daug vandens telkinių, kurių būklė 2009 m. planuose buvo nurodyta kaip gera arba labai gera (žr. 1 ir 2 diagramas), gana didelio vandens telkinių skaičiaus klasifikavimo patikimumas buvo mažas. Kuo mažesnis būklės klasifikavimo patikimumas, tuo sunkiau nustatyti tinkamas padėties taisymo priemones.

29

Be to, įvairiose valstybėse narėse naudotas labai nevienodas konkrečių fizinių-cheminių medžiagų, pagal kurias vertinta ekologinė būklė (žr. 22 dalį), skaičius (Vengrijoje – keturios, Čekijoje – 80), kartais dėl to, kad trūko tinkamo nustatymo. Todėl vandens telkiniai gali būti klasifikuojami pernelyg optimistiškai.

30

II priede nurodytos vandens telkinių, teršiamų iš sutelktųjų ir pasklidųjų šaltinių, procentinės dalys ir vandens telkinių, praturtinamų organinėmis ir maistinėmis medžiagomis ir teršiamų prioritetinėmis medžiagomis arba kitais specifiniais teršalais, procentinės dalys.

31

Audito Rūmams atlikus analizę nustatyta, kad yra trūkumų, susijusių su informacijos apie kiekvieną vandens telkinį pateikimu 2009 m. upių baseinų valdymo planuose¹⁸: juose ne visada nurodoma, ar dėl organinės taršos (BDS₅ ir Chose), taršos maistinėmis medžiagomis (azotu ir fosforu), fizinėmis-cheminėmis medžiagomis, prioritetinėmis medžiagomis ir pesticidais kyla problemų dėl atitinkamo vandens telkinio vandens kokybės.

32

Taip pat upių baseinų valdymo planuose yra trūkumų, susijusių su informacijos apie kiekvieną taršos šaltinį pateikimu:

—trūksta duomenų apie sutelktuosius taršos šaltinius (pavyzdžiui, nuotekų valymo įrenginius ir pramoninius įrenginius), pirmiausia – apie fizinių-cheminių medžiagų ir prioritetinių medžiagų išleidimą. Didžioji dalis informacijos buvo apie miesto nuotekų valymo įrenginių išmetamus organinius ir maistinius teršalus;

—sunku įvertinti, kokia dalimi prie pasklidosios taršos prisideda įvairūs šaltiniai (trąšų naudojimas, erozija, atmosferinės iškritos), todėl šios dalys daugiausia skaičiuotos taikant statistinius modelius;

—nepateikta kiekybinės informacijos apie šaltinių reikšmę užterštoms vietovėms ir atliekų šalinimo vietoms.

Upių baseinų valdymo planuose nustatytos priemonės nėra pakankamos taršos šaltiniams tinkamai šalinti

33

Pagal 2009 m. rekomendacinį dokumentą Nr. 21 dėl ataskaitų teikimo pagal Vandens pagrindų direktyvą, valstybės narės savo upių baseinų valdymo planuose turėjo nurodyti priemones, suskirstydamos jas į tris kategorijas: pagrindinės priemonės (ES direktyvoms įgyvendinti reikalingos priemonės), kitos pagrindinės priemonės (Vandens pagrindų direktyvoje papildomai nustatytos priemonės¹⁹) ir papildomos priemonės.

34

Nagrinėjamų keturių valstybių narių 2009 m. upių baseinų valdymo planuose dažniausiai trūko informacijos apie pažangą, kuri bus pasiekta įgyvendinus pagrindines priemones, ir apie atitinkamą poreikį imtis papildomų priemonių, kad būtų užtikrinta gera būklė.

Aglomeracijų keliama tarša: priemonėms, kuriomis papildomos Miesto nuotekų valymo direktyvoje nustatytos priemonės, trūksta kai kurių svarbių aspektų

35

Pagrindinė priemonė, kuria mažinama aglomeracijų keliama tarša, yra Miesto nuotekų valymo direktyvos įgyvendinimas (žr. 1 lentelę).

36

Išnagrinėję kitas pagrindines ir papildomas priemones, Audito Rūmai nustatė tokius aptariamų keturių valstybių narių 2009 m. upių baseinų valdymo planų trūkumus:

—aglomeracijų, kurių g. e. mažesnis kaip 2 000, atveju Čekijos, Vengrijos ir Slovakijos upių baseinų valdymo planuose nebuvo nurodyta, kiek tokių aglomeracijų yra svarbios vandens kokybės požiūriu ir – atitinkamai – kiek yra tokių, kurioms būtinos specialios priemonės;

—atsižvelgiant į vandens telkinių vandens kokybę, gali reikėti nustatyti išmetamųjų teršalų ribines vertes, kurios būtų griežtesnės už reikalaujamas pagal Miesto nuotekų valymo direktyvą (žr. III priedą). Užsiminta, kad Vengrijai ir Rumunijai reikėtų peržiūrėti nacionalinės teisės nuostatomis nustatytų išmetamųjų teršalų ribinių verčių tinkamumą. Čekija neįtraukė tokios priemonės, nes teisės aktais nustatytos ribos buvo atnaujintos 2007 m., t. y. prieš neilgą laiko tarpą iki upių baseinų valdymo plano patvirtinimo. Vengrija nenurodė priemonės apimties. Rumunijos plane nurodyta, kad nedideliam aglomeracijų skaičiui reikia taikyti griežtesnes ribas, tačiau neaišku, ar taip bus įtraukti visi organinėmis ir maistinėmis medžiagomis labai teršiami vandens telkiniai;

—valstybės narės tik iš dalies sprendė lietaus vandens tvarkymo klausimą. Dėl nutekėjimų, kai dėl didelių liūčių nepakanka kanalizacijos tinklo ir (arba) nuotekų valymo įrenginių pajėgumų, ir dėl mieste susidariusio nuotėkio²⁰ gali būti užterštas vanduo. Vengrija įtraukė specialią priemonę, kurios esmė buvo nacionalinio lietaus vandens tvarkymo plano sudarymas, o Rumunija nustatė aglomeracijas, kurioms būtinos lietaus vandens surinkimo sistemos. Nė į vieną iš šių planų neįtraukta specialių priemonių, kaip spręsti nutekėjimo klausimą²¹;

—nuo dvidešimto amžiaus paskutinio dešimtmečio pabaigos mikroteršalai vis dažniau nurodomi kaip viena iš vandens kokybės problemų. Mikroteršalų paprastai yra vaistiniuose preparatuose, asmens higienos produktuose ir maisto prieduose. Nepaisant didėjančios svarbos, mikroteršalų klausimas aptariamų keturių valstybių narių 2009 m. upių baseinų valdymo planuose nenagrinėjamas. Šiai problemai spręsti skirtos priemonės yra: i) atsiradusios taršos prevencija / sumažinimas (nuo ištakų) ir ii) užteršto vandens valymas (priemonės teršalų išleidimo vietoje).

Pramoninių įrenginių keliama tarša: trūksta tikslinių priemonių

37

Pagrindinė priemonė, kuria mažinama pramoninių įrenginių keliama tarša, yra Pramoninių išmetamų teršalų direktyva (žr. 1 lentelę).

38

Išnagrinėję kitas pagrindines ir papildomas priemones, Audito Rūmai nustatė tokius aptariamų keturių valstybių narių 2009 m. upių baseinų valdymo planų trūkumus:

—norint sumažinti taršą pavojingosiomis medžiagomis, būtina taikyti priemones, skirtas tokioms medžiagoms, kurios trukdo užtikrinti gerą ekologinę ir cheminę vandens telkinių būklę. Tačiau nė viena iš keturių valstybių neparengė priemonių, kurios būtų skirtos konkrečioms medžiagoms;

—nors visos keturios valstybės narės įtraukė priemones, susijusias su užterštų vietovių ir (arba) atliekų šalinimo vietų atkūrimu, tik Čekijos ir Slovakijos planuose nurodytos vietovės, dėl kurių, manoma, kyla rizika vandens kokybei. Vis dėlto, Audito Rūmai nustatė, kad pasirinktos vietovės nebūtinai yra tos, kurių užterštumą už užterštumo šalinimo strategiją nacionalinės institucijos yra numačiusios šalinti pirmiausia²².

Žemės ūkio keliama tarša: priemonės, kuriomis papildomos Nitratų direktyvoje nustatytos priemonės, daugiausia yra savanoriškos

39

Pagrindinė priemonė, kuria mažinama žemės ūkio keliama tarša, yra Nitratų direktyvos įgyvendinimas (žr. 1 lentelę).

40

Dėl kitų pagrindinių ir papildomų priemonių reikia pasakyti, kad aptariamų keturių valstybių narių upių baseinų valdymo planuose daugiausia nurodytos tokios pagal kaimo plėtros programas įgyvendinamos priemonės, pagal kurias ūkininkas gali dalyvauti įgyvendinant veiksmus, kurie nėra privalomi pagal teisės aktus (pavyzdžiui, taikant griežtesnes nei Nitratų direktyvoje nustatytas dirvos tręšimo taisykles). Tačiau šios priemonės yra tik savanoriškos, todėl gali būti ir netaikomos vietovėse, kuriose vandens tarša yra didžiausia (taip pat žr. 145–157 dalis)²³.

41

Be to, Audito Rūmai nustatė tokius aptariamų keturių valstybių narių 2009 m. upių baseinų valdymo planų trūkumus:

—nors pasklidosios taršos būdu išmetamas fosforas turi didelės reikšmės vandens telkinių taršai maistinėmis medžiagomis, nė vienoje programoje nebuvo nurodytos priemonės, tiesiogiai susijusios su fosforo kiekio, taikomo žemei (kg/ha), ribojimu²⁴;

—Čekijos, Vengrijos ir Rumunijos priemonių programose nurodytos priemonės, skirtos erozijai – labai prisidedančiai prie taršos fosforu – mažinti. Tačiau Vengrijoje priemonė susijusi su atitinkamo GAAB standarto taikymu (žr. 3 langelį), o pagal Čekijos ir Rumunijos programas nevisiškai aišku, kaip šios priemonės turėtų būti įgyvendinamos;

—visų keturių valstybių narių priemonių programose buvo minimos priemonės, kuriomis siekiama mažinti pesticidų naudojimą. Tačiau tos priemonės buvo aiškiai neapibrėžtos arba grindžiamos pesticidų valdymo veiksmų planais, kuriuos, kaip reikalaujama Pesticidų direktyvoje, iki 2012 m. lapkričio 26 d. patvirtino ir apie juos pranešė Komisija (žr. 2 lentelę).

Trūksta aiškios informacijos apie priemonių finansavimą

42

Audito rūmai nustatė, kad nebuvo pateiktos visų 2009 m. upių baseinų valdymo planuose nustatytų priemonių įgyvendinimo išlaidų sąmatos. Aptariamos keturios valstybės narės pateikė neišsamią informaciją apie šaltinius ir prieinamas lėšas.

43

Neturint informacijos apie priemonių įgyvendinimo išlaidas ir numatomus jų rezultatus (žr. 34 dalį), sunku nustatyti, kokios priemonės būtų ekonomiškai efektyviausios.

44

Finansavimas ne pagal ES programas – retas reiškinys. Pagrindiniai finansavimo šaltiniai – iš Europos regioninės plėtros fondo ir (arba) Sanglaudos fondo, taip pat iš Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai ES bendrai finansuojamos programos. Taigi, šiose programose nustatyti prioritetai ir finansiniai asignavimai turi įtakos pažangai vandens kokybės srityje. Tačiau ne visada užtikrinamas prioritetus ir projektus tvirtinančių įstaigų ir upių baseinų valdymo planuose numatytų priemonių programas tvirtinančių įstaigų tarpusavio veiksmų koordinavimas (taip pat žr. 38 dalį).

Ženkliam vandens telkinių skaičiui netaikomi 2015 m. ir 2021 m. terminai

45

Pagal 2009 m. upių baseinų valdymo planus, aptariamos keturios valstybės narės dideliam vandens telkinių skaičiui netaikė 2015 m. termino (žr. 5 lentelę), bet aiškiai nepagrindė laikotarpio, kuriuo šis terminas buvo pratęstas.

46

2015 m. upių baseinų valdymo planuose termino netaikymo atvejų skaičius išliko didelis, išskyrus Rumuniją ir, kiek tai susiję su chemine būkle, Slovakiją. Todėl tikėtina, kad vandens telkinių, kuriems terminas netaikomas, gera būklė bus užtikrinta tik 2021–2027 m. laikotarpiu.

5 lentelė

Paviršiniai vandens telkiniai, kuriems netaikomas terminas (procentinėmis bendro paviršinių vandens telkinių skaičiaus dalimis)

Valstybė narė | 2009 m. upių baseinų valdymo planai | 2015 m. upių baseinų valdymo planų projektai | 2009 m. upių baseinų valdymo planai | 2015 m. upių baseinų valdymo planų projektai
Ekologinė būklė | Cheminė būklė
Čekija | 90% | 63% | 31% | 36%
Vengrija | 88% | 84% | 44%² | 75%
Rumunija | 36% | 14% | 6% | 2%
Slovakija | ¹ | 47% | ¹ | 1%

1Slovakijos pateiktas skaičius (37 %) susijęs su bendra – ekologine ir chemine – būkle.

2Procentinė dalis apskaičiuota remiantis telkiniais, kurių būklė yra žinoma.

Šaltinis: informacija, kurią valstybės narės pateikė Europos vandens informacinėje sistemoje arba upių baseinų valdymo planuose.

Komisija atidžiai stebi procesą, tačiau pažanga priklauso nuo valstybių narių valios imtis veiksmų

47

Komisija nėra atsakinga už valstybių narių upių baseinų valdymo planų tvirtinimą. Tačiau, jei valstybė narė nesilaiko ES teisės nuostatų, Komisija įgaliota pradėti pažeidimo nagrinėjimo procedūrą ir galiausiai bylą perduoti Europos Sąjungos Teisingumo Teismui. 2008 m. Komisija pradėjo taikyti vadinamąją ES pavyzdinę procedūrą, kuri taikoma kaip pirmoji priemonė mėginant išspręsti problemas taip, jei įmanoma, kad būtų išvengta oficialių pažeidimo nagrinėjimo procedūrų.

48

Komisija peržiūrėjo visų valstybių narių 2009 m. upių baseinų valdymo planus ir dviejose ataskaitose²⁵, pridėtose prie dviejų Komisijos komunikatų, pateikė kiekvienai valstybei narei skirtas konkrečias pastabas ir rekomendacijas. Be to, 2013 m. ir 2014 m. Komisija surengė dvišalius susitikimus su visomis keturiomis valstybėmis narėmis, kuriuose ji aptarė svarbiausius jai rūpimus klausimus.

49

Tvirtindama partnerystės susitarimus²⁶ ir aplinkosaugos veiksmų programas, skirtas 2014–2020 m. programavimo laikotarpiui, Komisija vertino „upių baseinų valdymo planų patvirtinimą“, kaip ex ante sąlygos įvykdymo kriterijų²⁷. Čekijos, Vengrijos ir Slovakijos atveju įvertinta, kad šis kriterijus nebuvo įvykdytas. Į veiksmų programas įtraukti veiksmai, kurių būtų imamasi kaip pasekmės, tačiau jie neapima visų dvišalių posėdžių dėl Vengrijos ir Slovakijos metu nustatytų trūkumų (žr. 48 dalį). Komisija mano, kad šių dvišalių posėdžių protokoluose nurodytus veiksmus turi vykdyti valstybės narės. Tačiau šių protokolų sutartinė galia nėra tokia pat kaip veiksmų programų. Tik Čekijos veiksmų programoje²⁸ buvo konkrečiai atsižvelgta į Komisijos reikalavimus, pateiktus dvišalio susitikimo metu. Apskritai reikia pasakyti, kad dėl tokio veikimo būdo mažėja ex ante sąlygos poveikis.

50

2015 m. upių baseinų valdymo planuose vis dar yra tinkamų priemonių nustatymo trūkumų, kuriuos Audito Rūmai ir Komisija nustatė 2009 m. planuose.

Priemonės, kurias valstybės narės įgyvendina siekdamos sumažinti dėl nuotekų atsiradusią taršą

51

Audito Rūmai tikrino, ar aptariamų keturių valstybių narių įgyvendinamos priemonės yra tinkamos aglomeracijų ir pramoninių įrenginių nuotekų keliamai taršai mažinti.

Aglomeracijų keliama tarša: padaryta nuotekų valymo pažanga, bet esamos priemonės galėtų būti naudojamos veiksmingiau

52

Mažinant aglomeracijų keliamą taršą keturiose valstybėse narėse buvo svarbu didinti procentinę tinkamai išvalomų nuotekų dalį. Todėl Audito Rūmai tikrino, ar aptariamos keturios valstybės narės:

—padarė pažangą didindamos tinkamai išvalomų nuotekų kiekį;

—yra įdiegusios tikrinimo sistemą, skirtą užtikrinti leidimuose išleisti nuotekas nustatytų išmetamųjų teršalų ribinių verčių laikymąsi;

—taikė miesto nuotekų valymo įrenginių mokėtiną vandens taršos mokestį, kaip atgrasymo nuo teršalų išmetimo priemonę.

Padaryta pažanga didinant tinkamai išvalomų nuotekų kiekį

53

Aptariamos keturios valstybės narės privalo pasiekti Miesto nuotekų valymo direktyvoje nustatytus tikslus (žr. 1 lentelę), laikydamosi Stojimo sutartyse nustatytų terminų²⁹.

54

Pagal Miesto nuotekų valymo direktyvos 5 straipsnį, valstybės narės turėjo nustatyti jautrias zonas, pirmiausia tokias, kurioms gresia eutrofikacija. Čekija, Rumunija ir Slovakija nurodė, kad visa jų teritorija yra jautri zona. Vandens kokybės požiūriu tai yra gerai, nes tokiose vietovėse reikalaujama, kad aglomeracijose, kurių g. e. didesnis kaip 10 000, būtų atliekamas valymas pagal griežtesnius reikalavimus ir (arba) tretinis nuotekų valymas, t. y. kad būtų mažinamas maistinių medžiagų, kurios sukelia eutrofikaciją, kiekis (žr. III priedą). Dėl Vengrijos žr. 64 dalį.

55

Norėdamos padaryti pažangą, valstybėms narėms reikėjo padidinti nuotekų valymo įrenginių aptarnaujamų gyventojų skaičių ir patobulinti valymo technologiją, t. y. užtikrinti, kad būtų laikomasi išmetamųjų teršalų ribinių verčių, nustatytų organinei taršai (BDS5 ir Chose), šiuo tikslu atliekant antrinį nuotekų valymą, ir taršai maistinėmis medžiagomis (Nbendras ir Pbendras), šiuo tikslu atliekant valymą pagal griežtesnius reikalavimus ir (arba) tretinį nuotekų valymą. Be to, išmetamųjų teršalų ribinės vertės nuotekų valymo įrenginiams turėtų būti nustatomos atsižvelgiant į vandens kokybę telkinyje, į kurį išleidžiamos nuotekos.

Padaryta pažanga prijungiant prie kanalizacijos tinklo ir nuotekų valymo įrenginių, tačiau tebėra trūkumų, ypač dviejose valstybėse narėse …

56

3 diagramoje parodyta pažanga gerinant visų gyventojų prijungimo prie viešųjų kanalizacijos tinklų ir nuotekų valymo įrenginių rodiklį. 2008–2012 m. prijungimo rodiklis pagerėjo visose keturiose valstybėse narėse. Rumunijos, įstojusios į ES trimis metais vėliau nei kitos trys valstybės narės, bendri prijungimo rodikliai buvo blogiausi (2012 m. – 41 %, 2013 m. – 42 %).

57

Prie viešųjų kanalizacijos tinklų prijungtų gyventojų procentinės dalies (palyginti su visu gyventojų skaičiumi) ir prie miesto nuotekų valymo įrenginių prijungtų gyventojų procentinės dalies skirtumas rodo, kad ne visos nuotekos, kurias išleidžia prijungti gyventojai, išvalomos nuotekų valymo įrenginiuose. Šis skirtumas didžiausias Vengrijoje, mažiausias – Slovakijoje.

3 diagrama

Prie viešųjų kanalizacijos tinklų prijungtų gyventojų procentinė dalis (palyginti su visu gyventojų skaičiumi) ir prie miesto nuotekų valymo įrenginių prijungtų gyventojų procentinė dalis: pažanga per 2008–2012 m.

Šaltinis: prie viešųjų kanalizacijos tinklų prijungtų gyventojų dalis: Čekijos, Vengrijos ir Slovakijos statistikos institucijos ir Rumunijos ataskaita apie Miesto nuotekų valymo direktyvos įgyvendinimą (2008 m. duomenys paimti iš 2013 m. birželio 30 d. parengtos ataskaitos, 2012 m. duomenys gauti iš statistikos institucijos); prie miesto nuotekų valymo įrenginių prijungtų gyventojų procentinė dalis: Čekijos, Rumunijos ir Slovakijos statistikos institucijos, Vengrijos duomenys (2011 m.) gauti iš Eurostato.

58

Visus prie viešojo kanalizacijos tinklo neprijungtus gyventojus galima suskirstyti taip:

—aglomeracijų, kurių g. e. didesnis arba lygus 2 000 ir kurių nuotekos dar nesurenkamos, gyventojai. Tai būdinga Rumunijai, kurios 39 % apkrovos³⁰ 2012 m. pabaigoje dar nebuvo surenkama. Rumunija savo įsipareigojimus turi įvykdyti iki 2018 m. pagal Miesto nuotekų valymo direktyvą;

—aglomeracijų, kurių g. e. didesnis arba lygus 2 000 ir kurių apkrova surenkama naudojant individualias sistemas (pavyzdžiui, septinius rezervuarus), gyventojai³¹. Aptariamose keturiose valstybėse narės naudojant individualias sistemas buvo surenkama tokia apkrova: Čekija – 7 %, Vengrija –14 %, Rumunija – 1 %, Slovakija – 13 %;

—aglomeracijų, kurių g. e. mažesnis kaip 2 000 ir kurių nuotekos dar nesurenkamos, gyventojai.

59

Dėl individualių sistemų, Miesto nuotekų valymo direktyvoje reikalaujama, kad jos užtikrintų panašaus lygio aplinkos apsaugą, kaip ir miesto nuotekų išleidimo į surinkimo sistemas atveju. Remdamiesi informacija, kurią valstybės narės pateikė Komisijai, Audito Rūmai daro išvadą, kad nėra galimybių įvertinti, ar šios sistemos atitinka minėtą direktyvą. 2009 m. upių baseinų valdymo planuose tokios informacijos taip pat nepateikta. 2014 m. antrajame pusmetyje Komisija paprašė valstybių narių pateikti paaiškinimus, kaip buvo užtikrintas reikalavimų laikymasis.

60

Direktyvoje reikalaujama, kad aglomeracijose, kurių g. e. mažesnis kaip 2 000 ir kuriose įrengtos nuotekų surinkimo sistemos, būtų užtikrintas tinkamas valymas, jei nuotekos išleidžiamos į gėlo vandens telkinius ir estuarijas. Tačiau Čekijos ir Vengrijos 2009 m. upių baseinų valdymo planuose nepateikta jokios informacijos apie tai, kiek yra aglomeracijų, kuriose įrengtos nuotekų surinkimo sistemos, bet nėra miesto nuotekų valymo įrenginių. Be Miesto nuotekų valymo direktyvoje nustatytų reikalavimų, valstybės narės pagal Vandens pagrindų direktyvą privalo nustatyti priemones, skirtas aglomeracijoms, kuriose nuotekų išleidimas daro neigiamą poveikį vandens kokybei. Tačiau 2009 m. upių baseinų valdymo planuose nurodytos priemonės aiškiai neapibrėžtos (žr. 36 dalį).

1 nuotrauka. Nuotekų valymo įrenginiai Vengrijoje

Šaltinis: Europos Audito Rūmai.

… ir trijose valstybėse narėse padaryta didelė pažanga antrinio ir tretinio nuotekų valymo srityje, tačiau visos šios valstybės narės vis dar atsilieka nuo tvarkaraščio

61

Laikotarpiu nuo 2007–2008 m. iki 2011–2012 m.³² padaryta didelė pažanga užtikrinant antrinį miesto nuotekų valymą aglomeracijose, kurių g. e. didesnis arba lygus 2 000 (žr. 4 diagramą). 2012 m. pabaigoje trijose iš keturių aptariamų valstybių narių daugiau kaip 90 %. aglomeracijose išleidžiamų miesto nuotekų atitiko direktyvoje nustatytas teršalų ribines vertes, susijusias su BDS₅ ir Chose.

62

Rumunijos antrinio valymo procentinis rodiklis (39 %) buvo mažesnis iš dalies dėl to, kad ji įstojo į ES trejais metais vėliau nei kitos valstybės narės. 2012 m. Rumunija taip pat atsiliko nuo tvarkaraščio, pagal kurį turi būti užtikrintas Miesto nuotekų direktyvos įgyvendinimo tarpinio termino, taikomo antriniam nuotekų valymui (iki 2010 m. tinkamai išvalyti 51 % apkrovos), laikymasis.

4 diagrama

Laikotarpiu nuo 2007–2008 m. iki 2011–2012 m.¹ padaryta pažanga užtikrinant antrinį misto nuotekų valymą aglomeracijose, kurių g. e. ≥ 2 000 (procentinėmis bendros tokių aglomeracijų daromos apkrovos, išskyrus individualioms sistemoms tenkančią apkrovą, dalimis)

1Vengrijos duomenys yra 2007 m. ir 2011 m. duomenys, Rumunijos – 2007 m. ir 2012 m. duomenys, Čekijos ir Slovakijos – 2008 m. ir 2012 m. duomenys.

2Čekijos duomenys apima visą teritoriją, t. y. ne tik Dunojaus upės baseine esančią teritorijos dalį.

Šaltinis: Europos Audito Rūmų atlikta duomenų, kuriuos valstybės narės pateikė Komisijai, analizė.

63

Laikotarpiu nuo 2007–2008 m. iki 2011–2012 m. taip pat padaryta didelė pažanga užtikrinant tretinį miesto nuotekų valymą. 5 diagramoje parodyta apkrovos padėtis visose aglomeracijose, kurių g. e. didesnis kaip 10 000. Jame nurodyta procentinė bendros apkrovos (išskyrus individualioms sistemoms tenkančią apkrovą) dalis, atitinkanti Miesto nuotekų valymo direktyvoje nustatytas taršos Nbendras ir Pbendras ribas.

64

Vengrija nenurodė, kad visa jos teritorija yra jautri zona, ji taiko Miesto nuotekų valymo direktyvos 5 straipsnio 4 dalį. Tai reiškia, kad atskiri nuotekų valymo įrenginiai neprivalo taikyti ribų, nustatytų parametrams Nbendras ir Pbendras, jei galima įrodyti, kad visiems įrenginiams (kai g. e. didesnis arba lygus 2 000) tenkanti Nbendras ir Pbendras apkrova sumažinama bent 75 %. Nors Vengrijos bendras nuotekų išvalymo rodiklis buvo gerokai mažesnis už Čekijos ir Slovakijos³³, jai nedaug trūko, kad iki 2012 m. pabaigos užtikrintų reikalavimo dėl 75 % laikymąsi³⁴.

5 diagrama

Laikotarpiu nuo 2007–2008 m. iki 2011–2012 m.¹ padaryta pažanga užtikrinant tretinį misto nuotekų valymą aglomeracijose, kurių g. e. didesnis kaip 10 000 (procentinėmis bendros tokių aglomeracijų daromos apkrovos, išskyrus individualioms sistemoms tenkančią apkrovą, dalimis)

1Žr. po 4 diagrama pateiktą 1 pastabą dėl ataskaitinių laikotarpių.

2Čekija: Prahos nuotekų valymo įrenginiai, išvalantys 15 % bendros aglomeracijų, kurių g. e. didesnis arba lygus 2 000, apkrovos, 2012 m. neatitiko direktyvos reikalavimų. Tikimasi, kad Prahos nuotekos iki 2018 m. bus valomos tinkamai.

3Slovakijos atveju nebuvo atskirų Nbendras ir Pbendras duomenų. Naudoti duomenys atitinka apkrovas, atitinkančias vieno ar abiejų parametrų taršos ribas.

Šaltinis: Europos Audito Rūmų atlikta duomenų, kuriuos valstybės narės pateikė Komisijai, analizė.

65

Nors ir padaryta pažanga – daugiausia pasinaudojant Europos regioninės plėtros fondo ir Sanglaudos fondo lėšomis³⁵, Audito Rūmai atkreipia dėmesį, kad visos keturios valstybės narės atsilieka nuo tarpinio ir (arba) galutinio tvarkaraščio, pagal kurį turi būti užtikrintas direktyvos įgyvendinimo terminų laikymasis³⁶. Be to, Audito Rūmai pažymi, kad negalima garantuoti naujai įrengtos arba atkurtos infrastruktūros finansavimo tvarumo³⁷, todėl kyla rizika vandens kokybei ilgalaikiu laikotarpiu.

25 % tikrintų atvejų Audito Rūmai nustatė, kad išmetamųjų teršalų ribinės vertės viršija direktyvoje nustatytus reikalavimus

66

Vandens telkinio vandens kokybė gali būti tokia, kad miesto nuotekų valymo įrenginiams gali reikėti nustatyti griežtesnes nei Miesto nuotekų valymo direktyvoje nustatytas ribas. Iš Audito Rūmų tikrintų 28 atrinktų miesto nuotekų valymo įrenginių, septynių (25 %) įrenginių leidimuose išleisti nuotekas buvo nurodytos griežtesnės ribos nei nustatyta nacionaliniais³⁸ teisės aktais: taip buvo trimis iš keturių nagrinėtų Čekijos³⁹ atvejų (visi susiję su maistinėmis medžiagomis) ir keturiais iš septynių nagrinėtų Vengrijos atvejų (iš jų du atvejai buvo susiję su maistinių medžiagų parametru Pbendras).

67

Kita vertus, Vengrijoje trys iš septynių tikrintų įrenginių turėjo techninių pajėgumų pašalinti maistines medžiagas (Nbendras ir Pbendras) ir taip pagerinti ištakių kokybę, bet leidime išleisti nuotekas nebuvo reikalaujama tai padaryti.

68

Remiantis duomenimis, kuriuos valstybės narės pateikė Komisijai, apie 20 %⁴⁰ nuotekų, kuriuos buvo išvalytos surinkus jas iš aglomeracijų, kurių g. e. nuo 2 000 iki 10 000, 2012 m. atitiko direktyvoje nustatytas Nbendras ir Pbendras ribas. Direktyvoje to nereikalaujama, tačiau vandens kokybės požiūriu tai yra gerai.

69

Aptariamų keturių valstybių narių nacionalinės teisės nuostatomis nenustatyta mikroteršalams taikytinų išmetamųjų teršalų ribinių verčių. Norint iš esmės pagerinti dabartinius valymo metodus, reikėtų pašalinti tokias medžiagas (žr. 36 dalį).

70

Iniciatyvos imtasi ES lygmeniu – 2013 m.⁴¹ Europos Parlamentas ir Taryba padarė Vandens pagrindų direktyvos pakeitimų, pagal kuriuos, be kitų dalykų, buvo reikalaujama, kad Komisija iki 2015 m. rugsėjo mėn. parengtų strateginį požiūrį į vandens taršą vaistinėmis medžiagomis ir iki 2017 m. rugsėjo mėn. pasiūlytų, kokių priemonių turėtų būti imtasi ES ir (arba) valstybių narių lygmeniu, kad šis požiūris būtų įgyvendintas. Tais pat pakeitimais buvo numatytas stebėjimo sąrašas, į kurį įtraukiamos medžiagos, apie kurias ES lygmeniu turėtų būti renkami stebėjimo duomenys. 2015 m. kovo mėn. sudarytas pirmasis stebėjimo sąrašas, į kurį įtraukta 10 medžiagų – vaistinių medžiagų ir pesticidų.

Atgrasomasis tikrinimo sistemos poveikis buvo nedidelis

71

Tinkamai nustatytos išmetamųjų teršalų ribinės vertės turės įtakos vandens kokybei tik tuo atveju, jei jų bus laikomasi. Todėl svarbu įdiegti veiksmingą tikrinimo sistemą⁴², kuri užtikrintų, kad būtų laikomasi miesto nuotekų valymo įrenginiams išduotuose leidimuose išleisti nuotekas nurodytų ribų.

72

Atitiktis užtikrinama dviejų rūšių patikromis:

—nuotekų valymo įrenginių operatorių atliekamomis savarankiškai paimtų vandens ėminių patikromis (toliau – vidaus patikros);

—viešųjų tikrinimo įstaigų⁴³ atliekamomis patikromis.

73

Dėl vidaus patikrų Audito Rūmai padarė išvadą, kad iš tikrintų 28 atrinktų miesto nuotekų valymo įrenginių visi įrenginiai, išskyrus vieną, laikėsi Miesto nuotekų direktyvos reikalavimų dėl patikrų skaičiaus. Be to, 2012 m. 25 iš 28 įrenginių laikėsi jiems išduotuose leidimuose išleisti nuotekas nurodytų ribų⁴⁴.

74

Viešųjų tikrinimo įstaigų atliekamų patikrų dažnumas nenustatytas nė vienoje iš aptariamų keturių valstybių narių⁴⁵. Taigi, dėl patikrų dažnumo įstaiga sprendžia pati, atsižvelgdama į jos turimų išteklių apribojimus. Faktiškai užtikrintas dažnumas įvairiose valstybėse narėse nevienodas (žr. 6 lentelę). Iš valstybių narių, kurios pateikė duomenis Audito Rūmams, dažniausiai patikras atliko Slovakija. Iš Vengrijos duomenų apie dažnumą negauta. Slovakijoje tikrinimo įstaiga retai pati ima ištakio ėminius – dažniausiai ji remiasi operatorių atliktomis vidaus patikromis, kurias atlieka akredituotos laboratorijos.

75

Pagal visų keturių valstybių narių nacionalinės teisės nuostatas, jei viršijamos išmetamųjų teršalų ribinės vertės ir jei viešosios tikrinimo įstaigos tai nustato, skiriamos baudos⁴⁶.

76

Vengrijoje ir Rumunijoje baudos skiriamos už kiekvienam teršalui nustatytos ribos viršijimą. Konkretiems teršalams nustatytos sumos už kiekvieną ribą viršijantį teršalo kilogramą yra nevienodos⁴⁷. Rumunijoje taip pat vertinamas pažeidimo sunkumas: tikrinimo institucija gali nuspręsti pareikšti įspėjimą, bet baudos neskirti. Rumunijos statistiniai duomenys apie 2012 m. patikrinimų rezultatus rodo, kad įspėjimų pareikšta penkis kartus daugiau nei skirta baudų.

6 lentelė

Viešųjų tikrinimo įstaigų atliekamos patikros

Valstybė narė
Faktinis miesto nuotekų valymo įrenginių patikrų dažnumas

Čekija
Įrenginiai, kurių pajėgumas didesnis kaip 10 000 g. e.: kasmet.
Įrenginiai, kurių pajėgumas 2 000–10 000 g. e.: kas trejus metus.
Kiti įrenginiai: kas penkerius metus.

Vengrija
Informacijos negauta.
Remdamiesi dažnumu, nustatytu patikrinus septynis atrinktus nuotekų valymo įrenginius, Audito Rūmai daro išvadą, kad įrenginių nebūtina tikrinti kasmet.

Rumunija
2013 m. patikrinti visi įrenginiai, kurių pajėgumas ≥ 2 000 g. e.

Slovakija
2013 m. patikrinta mažiau kaip 10 % įrenginių, kurių pajėgumas didesnis kaip 10 000 g. e.
Bendras visų įrenginių tikrinimo rodiklis: 2013 m. patikrinta mažiau kaip 12 % įrenginių.

Šaltinis: Europos Audito Rūmų atlikta nacionalinių teisės aktų analizė ir tikrinimo įstaigų gauti duomenys.

77

Čekijoje ir Slovakijoje baudos dydis nepriklauso nuo konkretaus teršalo arba dydžio, kuriuo tarša viršija ribą. Suma nustatoma atsižvelgiant į leidime nustatytų sąlygų nesilaikymo sunkumą, kurį įvertina viešoji tikrinimo įstaiga (didžiausia galima suma⁴⁸ nustatyta nacionalinės teisės nuostatomis).

78

Nė viename iš 2009 m. upių baseinų valdymo planų nebuvo nurodyta priemonių, kuriomis būtų siekiama įvertinti tikrinimo sistemos veiksmingumą arba atgrasomąjį poveikį.

Vandens taršos mokestis iš dalies taikytas kaip atgrasymo nuo teršalų išmetimo priemonė

79

Pagal visų keturių valstybių narių teisines sistemas taikomas vandens taršos mokestis, kurį moka užterštą vandenį išleidžiantys subjektai. Šis mokestis apskaičiuojamas pagal išleistų teršalų kiekį ir (arba) koncentraciją (mg/l). Toks mokestis atitinka principą „teršėjas moka“⁴⁹, pagal kurį teršėjai privalo padengti sukeltos taršos mažinimo išlaidas. Vandens taršos mokestis gali padėti siekti tokių tikslų: i) surinkti lėšų, ii) skatinti laikytis išmetamųjų teršalų ribinių verčių, nustatytų nuotekų išleidėjams išduotuose leidimuose, ir (arba) iii) skatinti dar labiau mažinti taršą, taikant griežtesnes ribines vertes, nei nustatyta.

80

Už nuotekų išleidimą į paviršinius vandenis mokėtinas mokestis taikomas tik kai kuriems teršalams (žr. IV priedą). Dėl organinės taršos reikia pasakyti, kad trijose iš keturių aptariamų valstybių narių neimamas mokestis už BDS₅. Kalbant apie taršą maistinėmis medžiagomis, Čekijoje ir Vengrijoje nenustatyta mokesčio už Nbendras, bet taikomas mokestis už Nneorg. (tai Nbendras sudedamoji dalis). Aptariamose keturiose valstybėse narėse labai skiriasi konkretiems teršalams taikomi mokesčiai, išreikšti eurais už toną.

81

Paprastai vandens taršos mokestį privalo mokėti visi miesto nuotekų valymo įrenginiai, išskyrus Slovakijos smulkiuosius nuotekų išleidėjus⁵⁰ (išleidžiančius mažiau kaip 10 000 m³ per metus arba mažiau kaip 1 000 m³ per mėnesį). Nepaisant to:

—Čekijoje⁵¹ ir Slovakijoje nė vienas konkrečiam teršalui taikomas mokestis nemokamas, jei nepasiekiamos tam tikros teisės aktais nustatytos ribos⁵²;

—Rumunijoje, jei ištakis užterštas mažiau nei priimantis paviršinis vandens telkinys, mokestis už konkretų teršalą neimamas⁵³. Pavyzdžiui, tai naudinga tokiems išleidėjams, kurie nuotekas išleidžia į labai užterštus vandens telkinius.

82

2009 m. upių baseinų valdymo planuose⁵⁴ nebuvo priemonių, skirtų mokesčių dydžiams įvertinti⁵⁵.

Pramonės įrenginių keliama tarša: sunkumai nustatant išmetamųjų teršalų ribines vertes ir reikalavimų vykdymo užtikrinimo trūkumai

83

Valstybės narės gali taikyti dvi pagrindines priemones, kuriomis gali būti daromas poveikis taršiųjų medžiagų išmetimui iš pramoninių įrenginių: jų leidimuose nurodytas ribas⁵⁶ ir vandens taršos mokestį.

84

Pramoniniai įrenginiai savo nuotekas gali išleisti tiesiogiai – į vandentakius – arba netiesiogiai – per viešąjį kanalizacijos tinklą, kad jos būtų išvalytos miesto nuotekų valymo įrenginyje.

85

Pagal Pramoninių išmetamų teršalų direktyvą (žr. 1 lentelę), pramoniniai įrenginiai, kuriuose vykdoma tam tikra nustatyta veikla⁵⁷, privalo turėti leidimą naudoti tokius įrenginius. Leidime turi būti nurodytos taršiųjų medžiagų išmetimo ribinės vertės ir išmetamųjų teršalų stebėjimo reikalavimai. Šios ribos turėtų neviršyti išmetamųjų teršalų lygių, kuriuos galima užtikrinti taikant vadinamuosius geriausius turimais metodais, Komisijos patvirtintus padedant ekspertų komitetui. 2015 m. lapkričio mėn. buvo patvirtintos septynios tokios vadinamosios išvados dėl geriausių turimų metodų. Miesto nuotekų valymo įrenginiams, iš esmės, ši direktyva netaikoma.

86

Audito Rūmai tikrino, ar lankytose keturiose valstybėse narėse:

—nustatyta išmetamųjų teršalų ribinių verčių nustatymo tvarka;

—įdiegta tikrinimo sistema, skirta užtikrinti, kad būtų laikomasi ribų;

—pramoniniams įrenginiams taikomas vandens taršos mokestis, kaip atgrasymo nuo teršalų išmetimo priemonė.

Išmetamųjų teršalų ribines vertes nustatančioms valdžios institucijoms dažnai tenka kliautis pačių išleidėjų teikiama informacija

87

Kai nuotekos išleidžiamos tiesiogiai, visose keturiose valstybėse narėse reikalaujama turėti leidimą išleisti nuotekas. Šis leidimas galioja 4–10 metų – įvairiose valstybėse narėse skirtingai. Visų valstybių narių teisės sistemose nustatyta, kad kompetentingos institucijos gali bet kada atšaukti leidimą arba pakeisti jo sąlygas, jeigu to reikia atsižvelgiant į priimančių vandens telkinių vandens kokybę.

88

Kiek tai susiję su tiesioginiu nuotekų išleidimu, aptariamų keturių valstybių narių nacionalinės teisės aktuose įvairioms medžiagoms taikytinos ribos dažnai nustatomos pagal pramonės šaką. Be to, leidimus išduodančios institucijos gali nustatyti ribas medžiagoms, neįtrauktoms į teisės aktų nuostatas.

89

Vis dėlto, dėl tam tikrų procesų sudėtingumo ir nuolatinės technologijų pažangos leidimus išduodančioms institucijoms tenka kliautis pačių įrenginių teikiama informacija apie teršalų pobūdį ir pagrįstai pasiekiamas išmetamųjų teršalų ribines vertes. Dėl to pramoniniai įrenginiai, ypač tie, kurie nėra įdiegę geriausių turimų metodų, gali daryti tam tikrą įtaką.

90

Pramoninių įrenginių, kurie nuotekas išleidžia tiesiai į vandens telkinius, leidimuose paprastai būna nustatytos cheminėms medžiagoms taikytinos ribos, tačiau miesto nuotekų valymo įrenginiams, dažnai priimantiems nuotekas iš pramoninių įrenginių, tokios ribos nustatomos retai. Daugiausia atvejų, kai leidimuose buvo nurodyta daugiau medžiagų nei reikalaujama pagal Miesto nuotekų valymo direktyvą (žr. III priedą), Audito Rūmai nustatė patikrinę 12 Rumunijos miesto nuotekų valymo įrenginių.

91

Kai nuotekos išleidžiamos netiesiogiai, kanalizacijos tinklo ir (arba) nuotekų valymo įrenginių operatorius ir pramoniniai įrenginiai sudaro sutartį⁵⁸, kurioje nustatomos ribos, kurių tie pramoniniai įrenginiai privalo laikytis. Kai nacionalinės teisės aktuose medžiagoms nustatomos tik rekomenduojamos ribinės vertės (Čekija ir Slovakija) arba jei ribinių verčių išvis nenustatoma (žr. V priede pateiktus pavyzdžius), sutartos išmetamųjų teršalų ribinės vertės priklauso nuo susijusių šalių derybinės galios.

92

Vengrija ir Slovakija savo upių baseinų valdymo planuose numatė jau išduotų leidimų arba leidimų išdavimo procedūrų peržiūros priemones. Čekija numatė priemonę, susijusią tik su geriausių turimų metodų taikymu. Vengrija nenurodė priemonės apimties. Be to, Vengrijoje nėra pramonės įmonėms, kurioms netaikoma Pramoninių išmetamųjų teršalų direktyva, išduotų leidimų išleisti vandenį duomenų bazės, todėl galimybės atlikti išsamią peržiūrą yra ribotos. Slovakijoje Audito Rūmai nustatė trūkumų, susijusių su dviem tikrintiems įrenginiams išduotų leidimų peržiūra.

Tikrinimo sistemos trūkumai

93

Išmetamųjų teršalų ribinių verčių laikymasis užtikrinamas dviem būdais – nuotekų išleidėjams atliekant vidaus patikras ir patikras atliekant viešosioms tikrinimo įstaigoms.

94

Keturiose aplankytose valstybėse narėse pramoniniuose įrenginiuose, kurie nuotekas išleidžia tiesiai į paviršinius vandenis, teisiškai privaloma atlikti savo ištakių vidaus patikras⁵⁹. Šių vidaus patikrų dažnumas paprastai nurodomas leidime išleisti nuotekas. Vengrijos, Rumunijos ir Slovakijos nacionalinės teisės aktuose nustatytas mažiausias privalomas metinis patikrų skaičius.

95

Viešųjų tikrinimo įstaigų atliekamų patikrų dažnumas nenustatytas nė vienoje iš aptariamų keturių valstybių narių, vienintelė išimtis buvo pramoninių įrenginių, kuriems taikoma Pramoninių išmetamųjų teršalų direktyva, patikros. Dėl šių patikrų, direktyvoje nurodytas minimalus privalomas dažnumas. Remdamiesi valstybių narių pateiktais 2012–2013 m. statistiniais duomenimis, Audito Rūmai daro išvadą, kad:

—įrenginių, kuriems taikoma minėta direktyva, aprėptis atitinka reikalavimus;

—kiek tai susiję su įrenginių, kuriems netaikoma Pramoninių išmetamųjų teršalų direktyva, tiesiogiai išleidžiamomis nuotekomis, faktinis viešųjų patikrinimų dažnumas labai panašus į tą, kuris nurodytas 6 lentelėje: dažnumas mažiausias Slovakijoje, o apie Vengriją negauta jokių duomenų, kurie leistų įvertinti patikrinimų dažnumą;

—kiek tai susiję su netiesiogiai išleidžiamomis nuotekomis, viešosios tikrinimo įstaigos atlieka nedaug aptariamų pramoninių įrenginių patikrų, nes sutartyje nustatytų išmetamųjų teršalų ribinių verčių laikymasis pirmiausia yra miesto nuotekų valymo įrenginių pareiga. Audito Rūmai nustatė, kad 22 iš 26 tikrintų miesto nuotekų valymo įrenginių operatoriai (85 %) atliko patikras vietoje⁶⁰. Trijų iš likusių keturių įrenginių operatoriai rėmėsi pramoninių nuotekų išleidėjų vidaus patikrų rezultatais.

96

Viena iš Slovakijos 2009 m. upių baseinų valdymo plane numatytų priemonių buvo tikrinimo sistemos griežtinimas. Tačiau nebuvo nurodyta, kaip ir kada ši priemonė bus įgyvendinama, o nurodyta pagrindinė problema buvo sistemai įgyvendinti reikalingo finansavimo trūkumas.

97

Pagal visų keturių valstybių narių nacionalinės teisės nuostatas, nustačius, kad buvo viršytos išmetamųjų teršalų ribinės vertės, skiriamos baudos:

—jei nuotekos išleidžiamos tiesiogiai, baudas skiria viešoji tikrinimo įstaiga. Taikoma tokia pat procedūra kaip ir miesto nuotekų valymo įrenginiams (žr. 76 ir 77 dalis);

—jei nuotekos išleidžiamos netiesiogiai, baudas skiria miesto nuotekų valymo įrenginių operatoriai. Vengrijoje ir Rumunijoje bauda priklauso nuo teršalų kiekio⁶¹, išleisto laikotarpiu tarp dviejų matavimų (per metus), o Čekijoje ir Slovakijoje suma paprastai apskaičiuojama atsižvelgiant į tą dieną, kai buvo atliekami matavimai, išleistą teršalų kiekį⁶². Audito Rūmai mano, kad tokiais atvejais tikėtina, jog mokėtina suma bus maža, o atgrasomasis poveikis – nedidelis.

Vandens taršos mokestis iš dalies taikytas kaip atgrasymo nuo teršalų išmetimo priemonė

98

Teršalų, už kuriuos skiriamos baudos, skaičius Čekijoje, Vengrijoje ir Slovakijoje yra labai nedidelis (žr. IV priedą). Todėl toks mokestis tik retais atvejais gali paskatinti laikytis leidime nustatytų arba griežtesnių ribų.

Priemonės, kurias valstybės narės įgyvendino siekdamos sumažinti žemės ūkio keliamą pasklidąją taršą

99

Norint sumažinti teršalų išmetimą žemės ūkyje, svarbu reguliuoti ūkininkavimo metodus (pavyzdžiui, nustatyti trąšų naudojimo, mėšlo saugojimo, pesticidų naudojimo, sėjomainos ir kitas taisykles). Yra keletas būdų (žr. 15 dalį), kuriais galima nustatyti arba paraginti taikyti gerus ūkininkavimo metodus ir paskatinti ūkininkavimo veiklą vykdyti atsižvelgiant į aplinkosaugos teisės aktus.

100

Todėl Audito Rūmai tikrino, ar:

—siekiant sumažinti taršą nitratais kuo veiksmingiau išnaudojama Nitratų direktyva;

—nacionaliniuose pesticidų valdymo veiksmų planuose matyti aiškus įsipareigojimas mažinti su pesticidų naudojimu susijusią riziką ir poveikį;

—kompleksinė parama yra veiksminga reikalaujant taikyti gerus ūkininkavimo metodus ir padeda užtikrinti šių metodų taikymą;

—sprendžiant su vandens kokybe susijusias problemas tinkamai išnaudojamos kaimo plėtros priemonių teikiamos galimybės;

—ar žemės ūkio keliamai pasklidajai taršai taikomas principas „teršėjas moka“.

Valstybės narės neišnaudoja visų galimybių, kurias teikia Nitratų direktyva

101

Pagal Nitratų direktyvą (žr. 1 lentelę), valstybės narės privalo nustatyti nitratų pažeidžiamas zonas ir ne rečiau kaip kas ketverius metus jas peržiūrėti. Vienas tokių zonų nustatymo kriterijų⁶³ yra vandens telkinių eutrofikacijos būklė. 1991 m. priimtoje Nitratų direktyvoje valstybėms narėms palikta teisė nustatyti su eutrofikacijos sąvoka susijusius klasifikavimo kriterijus. Eutrofikacijos vertinimo pagal Europos vandens politiką gaires valstybių narių (ir Norvegijos) vandentvarkos pareigūnai patvirtino tik 2009 m. gegužės mėn.

102

Valstybės narės turėjo patvirtinti veiksmų programas, kuriose būtų nustatyti reikalavimai, kurių ūkininkai turėtų laikytis nitratų pažeidžiamose zonose. Šios veiksmų programos turi būti peržiūrėtos ir, prireikus, persvarstytos kas ketverius metus. Be to, valstybės narės turėjo priimti geros žemės ūkio praktikos kodeksą, kurį savanoriškai galėtų taikyti ūkininkai, vykdantys veiklą vietovėse, kurios nėra nustatytos kaip nitratų pažeidžiamos zonos. Veiksmų programų ir kodeksų Komisija oficialiai netvirtina. Jei Komisija įvertina, kad jų kokybė yra nepatenkinama, ji gali imtis tik teisinių veiksmų (žr. 47 dalį).

Daugelis valstybių narių pamažu griežtina reikalavimus, kurių ūkininkai turėtų laikytis nitratų pažeidžiamose zonose, tačiau jie dar turėtų būti tobulinami

103

Nuo įstojimo į ES 2004 m. ir 2007 m. Čekija, Vengrija ir Rumunija pamažu plėtė nitratų pažeidžiamas zonas, o Slovakija jas sumažino 5 %. 7 lentelėje nurodytos procentinės žemės ūkio paskirties žemės, kuri dabar nustatyta kaip nitratų pažeidžiama, dalys aptariamose keturiose valstybėse narėse.

7 lentelė

Procentinės žemės ūkio paskirties žemės, kuri nustatyta kaip nitratų pažeidžiama, dalys 2014 m. gruodžio 31 d.

Valstybė narė | Žemės ūkio paskirties dalis nitratų pažeidžiamose zonose | Pokytis nuo pirmojo zonų nustatymo
Čekija | 49% | + 15%
Vengrija | 63% | + 42%
Rumunija | 58% | + 625%
2013 m. Rumunijos vyriausybė nusprendė, kad veiksmų programa bus taikoma visai Rumunijos teritorijai¹.
Slovakija | 57% | – 5%

1Pagal Nitratų direktyvos 3 straipsnio 5 dalį, valstybės narės atleidžiamos nuo pareigos nustatyti konkrečias pažeidžiamas zonas, jeigu jos sudaro ir vykdo veiksmų programas visoje savo valstybės teritorijoje.

Šaltinis: Europos Audito Rūmų atlikta nacionalinės teisės nuostatų analizė.

104

Vandens kokybės požiūriu, Rumunijos sprendimas programą taikyti visai šaliai iš esmės yra geras, ypač atsižvelgiant į tai, kad Rumunijoje yra mažiausia vandens telkinių, praturtinamų maistinėmis medžiagomis (žr. II priedą). Tačiau norint sumažinti nitratų koncentraciją vandenyje neužtenka tik didinti zoną. Anksčiau nustatytoje zonoje (sudariusioje 58 % žemės ūkio paskirties žemės) pasiekta nedidelė pažanga užtikrinant tinkamą mėšlo saugojimą, t. y. įgyvendinant vieną iš veiksmų programoje nustatytų reikalavimų (taip pat žr. 122 dalį).

105

Audito Rūmai nustatė, kad per kiekvieną Čekijos, Vengrijos ir Rumunijos veiksmų programos peržiūrą arba padidintas reikalavimų skaičius, arba jie tapo griežtesni, o Slovakijoje kai kurie reikalavimai buvo sušvelninti. Reikalavimai iš dalies buvo griežtinami dėl Komisijos veiksmų (žr. 1 langelyje pateiktus pavyzdžius). Kai kuriems reikalavimams taip pat tapus tikslesniems, palengvėjo jų taikymas ir vykdymo užtikrinimas.

1 langelis

Prašymų, kuriuos Komisija pateikė Čekijai ir Vengrijai, rezultatų pavyzdžiai

Valstybės narės turėjo nustatyti gyvulių mėšlo saugojimo talpyklų pajėgumą. Pajėgumas turėtų būti toks, kad talpykloje būtų galima laikyti mėšlą, susikaupusį laikotarpiu, ne trumpesniu už tą, kuriuo leidžiama juo tręšti dirvą. Pajėgumas išreiškiamas mėnesiais. Čekijoje pajėgumas padidintas atsižvelgiant į Komisijos veiksmus. Iš karto laikytis šio reikalavimo neprivalėjo tie ūkininkai, kuriems toks įpareigojimas pradėtas taikyti tik 2012 m., kai buvo išplėstos nitratų pažeidžiamos zonos. Jiems buvo taikomas pereinamasis laikotarpis (reikalavimų laikymasis turėjo būti užtikrintas iki 2015 m. pabaigos). Komisijai ėmusis veiksmų, šis laikotarpis buvo panaikintas, panaikinimas įsigaliojo 2014 m. viduryje.

Vengrijos atveju Komisija su kompetentingomis institucijomis diskutavo dėl saugojimo įsipareigojimų ir pereinamųjų laikotarpių. Kai kuriems ūkininkams pradinis terminas buvo pratęstas iki 2014 m. gruodžio 31 d. Šie ūkininkai privalėjo užtikrinti reikalavimų laikymąsi per 10 metų nuo šalies įstojimo į ES. Ūkininkams, kurie vykdo veiklą 2013 m. nustatytose naujose nitratų pažeidžiamose zonose, srutų saugojimo reikalavimų laikymosi terminas buvo 2014 m. gruodžio 31 d., o mėšlo – 2015 m. gruodžio 22 d. Tačiau dėl šių Vengrijos institucijų nustatytų pereinamųjų terminų Komisija neprieštaravo.

2 nuotrauka. Srutų laikymo talpykla

Šaltinis: Europos Audito Rūmai.

2 langelis

Vengrijoje ir Rumunijoje taikomų reikalavimų, kurie yra švelnesni už Komisijos pavedimu atlikto tyrimo rekomendacijas, pavyzdžiai

Vengrijoje laikotarpis, kuriuo draudžiama tam tikromis trąšomis tręšti dirvą, trunka nuo spalio 31 d. iki vasario 15 d. (3,5 mėn.). Rekomendacijose siūlyta ariamai žemei taikyti laikotarpį nuo rugpjūčio 1 d. iki vasario 1 d., šis laikotarpis galėtų būti vienu mėnesiu ilgesnis arba trumpesnis.

Rumunijoje taikoma bendra taisyklė, kad dirvos negalima tręšti mažesniu nei vieno metro atstumu nuo vandentakio, esančio fiziniame žemės sklype, kurio vidutinis nuolydis ne didesnis kaip 12 %, ir trijų metrų atstumu fiziniame žemės sklype, kurio nuolydis didesnis kaip 12 %. Be to, įvairių rūšių vandens apsaugos zonoms taikomos kitos specialios taisyklės.

Rekomendacijose siūlyta nustatyti⁶⁴ ne siauresnes kaip 25 metrų pločio apsaugines juostas, o jeigu žemė yra nuožulni (nuolydis didesnis kaip 8 %), apsauginės juostos turėtų būti du arba tris kartus platesnės. Be to, susirašinėdama su Rumunija, Komisija laikėsi nuomonės, kad apsauginės juostos buvo nepakankamai plačios, bet toliau šio klausimo nesvarstė.

106

Nors reikalavimai ir buvo sugriežtinti, jie vis dar mažesni už tuos, kurie buvo nustatyti Komisijos pavedimu 2011 m. atliktame tyrime⁶⁵ ir taikyti jai atliekant veiksmų panų vertinimus. Pavyzdžiai pateikti 2 langelyje.

107

Keletas aspektų⁶⁶, dėl kurių valstybės narės privalėjo arba galėjo nustatyti reikalavimus pagal Nitratų direktyvą, tapo aspektais, dėl kurių valstybės narės turėjo nustatyti GAAB standartus⁶⁷. Audito Rūmai nustatė, kad GAAB standartai, susiję su žemės valdymu ir minimalios dirvožemio dangos palaikymu, yra tokie pat ar netgi griežtesni už aptariamų valstybių narių veiksmų programose nustatytus reikalavimus. Be to, šie standartai dar turėtų būti tobulinami (žr. 135 dalį).

108

Trąšoms valstybės narės nustatė apribojimus, susijusius su naudotinu azoto kiekiu (kg/ha). Tačiau jos nepasinaudojo galimybe panašius apribojimus nustatyti fosforui⁶⁸.

Atsižvelgdama į Slovakijos ir Čekijos veiksmų programų trūkumus, Komisija vykdė tolesnius veiksmus

109

2012 m. lapkričio mėn. Komisija Slovakijos atžvilgiu pradėjo pažeidimo nagrinėjimo procedūrą dėl 2011 m. patvirtintos antrosios veiksmų programos. 2013 m. sausio mėn. Čekijos atžvilgiu pradėta vadinamoji pavyzdinė procedūra dėl 2012 m. patvirtintos trečiosios veiksmų programos.

110

Atsižvelgdama į šių dviejų valstybių narių pateiktą informaciją⁶⁹ ir veiksmus, kurių jos ėmėsi, 2015 m. lapkričio mėn. Komisija dar nebuvo paskelbusi galutinės nuomonės.

Veiksmų programos kol kas nedaro jokio poveikio trąšų suvartojimui, o poveikį eutrofikacijai sunku įvertinti

111

Vienas rodiklis, kuriuo remiantis galima vertinti ūkininkams keliamų reikalavimų tinkamumą, yra azotinių trąšų suvartojimo pokyčiai. 2004–2012 m. laikotarpiu⁷⁰ mineralinių⁷¹ trąšų suvartojimas padidėjo visose keturiose valstybėse narėse, o ariamos žemės plotas iš esmės nepakito. To paties laikotarpio organinių trąšų (pavyzdžiui, mėšlo) suvartojimo tendencijos nėra aiškios, t. y. neaišku, ar suvartojimas didėja, ar mažėja.

112

Kitas naudingas rodiklis, leidžiantis įvertinti veiksmų programų veiksmingumą, yra vandenų eutrofinės būklės raida, net jei toji eutrofinė būklė susidarė dėl visų taršos šaltinių – ne tik žemės ūkio – poveikio.

113

Valstybės narės turėjo parengti vandens stebėjimo programas, pagal kurias būtų matuojama azoto koncentracija gėlame vandenyje ir kas ketverius metus analizuojama jų vandenų eutrofinė būklė. Įgyvendinimo ataskaitas valstybės narės paskutinį kartą pateikė 2012 m., jose apžvelgiamas 2008–2011 m. laikotarpis. Kita ataskaita turi būti pateikta 2016 m., joje turi būti apžvelgtas 2012–2015 m. laikotarpis. Šis Nitratų direktyvoje nustatytas ataskaitinis laikotarpis nesuderintas su upių baseinų valdymo planų tvirtinimo tvarkaraščiu⁷².

114

Daryti išvadas dėl vandens telkinių eutrofinės būklės yra sunku, nes 2004–2007 m. ir 2008–2011 m. laikotarpių duomenų rinkiniai yra nepalyginami⁷³. Dėl skirtingų vertinimo kriterijų taikymo (žr. 101 dalį) šių duomenų, paimtų iš 2012 m. ataskaitų apie Nitratų direktyvos įgyvendinimą, taip pat nebuvo galima tiesiogiai palyginti su upių baseinų valdymo planuose pateiktais duomenimis.

115

Remiantis 2008–2011 m. laikotarpio duomenimis, Čekijoje, Vengrijoje ir Slovakijoje 31–65 % paviršinių vandenų buvo eutrofiniai. Rumunijoje mažiau kaip 15 % upių buvo eutrofinės; kitų vandenų (pavyzdžiui, ežerų ir pakrančių vandenų) būklė buvo laikoma ne tokia gera.

Nitratų direktyvos užtikrinimo mechanizmui trūksta atgrasomojo poveikio

116

Nitratų direktyvoje nėra konkrečių nuostatų dėl reikalavimų vykdymo užtikrinimo mechanizmo.

117

Nuo tada, kai buvo pradėta taikyti kompleksinė parama (žr. 133 dalį), valstybės narės privalo tikrinti, kaip taikomi tam tikri standartai ir, nustačiusios, kad jų nesilaikoma, mažinti pagalbos išmokas. Pagal ketvirtąjį teisės aktais nustatytą privalomą reikalavimą⁷⁴ (SMR-4), valstybės narės privalo tikrinti, kaip ūkininkai taiko nitratų valdymo veiksmų programas. Pagal bendrą žemės ūkio politiką ir (arba) tam tikras kaimo plėtros programų priemones pagalbos (tiesioginių išmokų) negaunantys ūkininkai pagal ketvirtąjį teisės aktais nustatytą privalomą reikalavimą netikrinami.

118

Be patikrų pagal ketvirtąjį teisės aktais nustatytą privalomą reikalavimą, visos keturios valstybės narės atlieka Nitratų direktyvos taikymo patikras (toliau – nacionalinės patikros). Nė vienoje iš keturių aplankytų valstybių narių nebuvo nustatyta teisinių reikalavimų dėl šių nacionalinių patikrų aprėpties (procentinės visų ūkininkų dalies, kuri turėtų būti patikrinta) ir imties atrankos. Faktinė per nacionalines patikras 2012 m.⁷⁵ patikrinta ūkininkų dalis buvo labai maža (mažiau kaip 3 %).

119

Čekijoje ir Slovakijoje nacionalines patikras ir patikras pagal ketvirtąjį teisės aktais nustatytą valdymo reikalavimą atlieka ta pati valdžios institucija, kitose dviejose valstybėse narėse – skirtingos valdžios institucijos. Atliekant nacionalines patikras įvairiose valstybėse narėse faktiškai taikoma skirtinga reikalavimų aprėptis:

—Vengrijoje⁷⁶ ir Slovakijoje atliekant nacionalines patikras tikrinamas beveik visų reikalavimų laikymasis;

—Čekijoje kai kurių veiksmų programose nustatytų reikalavimų laikymasis tikrinamas atliekant nacionalines patikras, o kai kurių – patikras pagal ketvirtąjį teisės aktais nustatytą valdymo reikalavimą. Kadangi abiejų rūšių patikrų imtis yra ta pati, faktiškai patikrinamas beveik visų reikalavimų laikymasis, tačiau taikomos skirtingos nuobaudos (žr. 120 ir 144 dalis);

—Rumunijoje kai kurie reikalavimai neįtraukti į instrukcijas, kurių privalo laikytis ūkių, kuriuose auginama nuo 8 iki 100 sutartinių galvijų, tikrintojai⁷⁷.

120

Audito Rūmai nustatė, kad tuo atveju, kai reikalavimų nesilaikymas nustatomas atlikus nacionalines patikras, nuobaudos taikomos ne visada arba, jei skiriamos baudos, jos būna mažos, todėl daro nedidelį atgrasomąjį poveikį:

—Rumunijoje atlikus ūkių, kuriuose auginama nuo 8 iki 100 sutartinių galvijų, patikras, nuobaudos paprastai netaikomos, bet reikalaujama imtis veiksmų padėčiai ištaisyti;

—Slovakijoje teisės aktais nenustatyta nuobaudų už kai kuriuos pažeidimus (pavyzdžiui, saugojimo reikalavimų nesilaikymą arba laikotarpio, kuriuo draudžiama tręšti dirvą, nepaisymą);

—Vengrijos teisinėje sistemoje numatyta nuobauda už duomenų nepateikimą arba taršą nitratais. Visgi abiem atvejais didžiausia galima bauda yra gana maža. Be to, nuobaudą už taršą nitratais taikyti sunku, nes tam reikia i) įrodyti, kad taršos priežastis buvo dirvos tręšimo taisyklių nesilaikymas, ir ii) įvertinti taršos dydį;

—Čekijoje taikomos nuobaudos už tręšimo ir saugojimo sąlygų nesilaikymą, tačiau vidutinė bauda, 2010–2013 m. laikotarpiu skirta už tam tikros rūšies pažeidimą, buvo gana maža.

121

Apskritai Audito Rūmai nustatė, kad Komisijai perduotoje 2012 m. įgyvendinimo ataskaitoje apie atliktas patikras ir nustatytus reikalavimų nesilaikymo atvejus pateikta informacija buvo labai nekonkreti ir ne visada išsami. Be to, nustatyta, kad ne visi skaičiai yra patikimi. Dėl to Komisijai bus gerokai sunkiau atlikti bet kokį bendros padėties vertinimą.

122

Per šias patikras nustatyta daug reikalavimo dėl gyvulių mėšlo saugojimo pajėgumo nesilaikymo atvejų. Viena iš nurodytų priežasčių – trūksta finansinių išteklių, kuriuos būtų galima panaudoti tinkamų saugojimo talpyklų įrengimui finansuoti.

Pesticidų valdymo veiksmų planai turi trūkumų

123

Valstybės narės turėjo patvirtinti nacionalinius veiksmų planus, kuriuose būtų nustatyti kiekybiniai tikslai, priemonės ir tvarkaraščiai, skirti pesticidų naudojimo rizikai ir poveikiui mažinti (žr. 2 lentelę). Šie veiksmų planai turėjo būti patvirtinti ir pateikti Komisijai iki 2012 m. lapkričio 26 d.

Veiksmų planuose trūksta kiekybinių tikslų ir priemonių įgyvendinimo terminų

124

Audito Rūmai nustatė, kad nacionaliniuose veiksmų planuose nebuvo:

—Vengrijoje ir Slovakijoje – priemonių įgyvendinimo tvarkaraščių;

—Vengrijoje, Slovakijoje ir Rumunijoje – siūlomoms priemonėms įgyvendinti reikalingų finansinių išteklių sumų;

—bendrų kiekybinių tikslų, pavyzdžiui, pesticidų naudojimo mažinimo rodiklio arba apdorojimo dažnio indekso (pesticidų naudojimo intensyvumo) mažinimo rodiklio.

125

Kalbant apie teigiamus dalykus reikia pasakyti, kad Čekijos, Rumunijos ir Slovakijos veiksmų planuose nurodytos priemonės, susijusios su tinkamo dydžio apsauginių zonų, kuriose negalima naudoti pesticidų, nustatymu. Dėl Rumunijos taip pat žr. 135 dalį. Vengrija su apsauginėmis juostomis susijusią priemonę yra numačiusi savo 2009 m. upių baseinų valdymo plane.

126

Iki 2015 m. vidurio nebuvo paskelbta Komisijos ataskaita dėl veiksmų planų, kurie turėjo būti pateikti iki 2014 m. gruodžio mėn., vertinimo. Komisija nepradėjo nė vienos pažeidimo nagrinėjimo procedūros dėl veiksmų planuose numatytų priemonių turinio nepakankamumo.

Integruotas kenkėjų valdymas bus įgyvendinamas tik palaipsniui

127

Pagal Pesticidų direktyvą, nuo 2014 m. sausio 1 d. valstybės narės privalo užtikrinti, kad būtų taikomi bendrieji integruoto kenkėjų valdymo⁷⁸ principai. Pagrindinė šių principų paskirtis – užtikrinti, kad augalų apsaugos produktų⁷⁹ būtų naudojama ne daugiau, nei būtina.

128

Kad integruoto kenkėjų valdymo principai būtų tinkamai taikomi, turi būti parengtos atitinkamos gairės. Ataskaitos teikimo metu valstybės narės dar tik rengė pasėliams skirtas gaires. Integruoto kenkėjų valdymo bendrųjų principų laikymasis kaip pamatinis reikalavimas turi būti įtrauktas į 2014–2020 m. kaimo plėtros programas, pagal jas būtų finansuojamos tik išlaidos, susijusios su šį pamatinį reikalavimą viršijančiais įsipareigojimais.

129

Integruoto kenkėjų valdymo užtikrinimo sėkmė priklausys nuo gairių tinkamumo ir tokių dalykų kaip ūkių konsultavimo paslaugoms teikti reikalingų finansinių išteklių prieinamumas, augalų apsaugos produktų naudotojams skirtų mokymo priemonių kokybė ir reikalavimų laikymosi kontrolės lengvumas.

Turi būti sustiprintas Pesticidų direktyvos užtikrinimo mechanizmas

130

Pagal direktyvą valstybės narės privalėjo nustatyti nuobaudas, taikytinas už nacionalinių nuostatų, priimtų pagal šią direktyvą, pažeidimus. Audito Rūmai nustatė, kad nacionalinėje teisėje nustatytos nuobaudos apima ne visų rūšių pažeidimus. Pavyzdžiui, pagal Vengrijoje, Rumunijoje ir Slovakijoje 2015 m. viduryje galiojusias nacionalinės teisės nuostatas dar nebuvo nustatyta nuobaudų, taikytinų už integruoto kenkėjų valdymo neužtikrinimą. Be to, nenustatytos baudos už visus augalų apsaugos produktų naudojimo nesilaikant produkto etiketėje nurodytų sąlygų atvejus.

131

ES lygmeniu nėra nustatyta jokių konkrečių reikalavimų, susijusių su patikrų aprėptimi⁸⁰. Nė vienoje iš keturių valstybių narių nebuvo nacionalinių teisinių nuostatų, nurodančių tikrinamos populiacijos minimalią procentinę dalį. Tačiau kai kurie augalų apsaugos naudojimo aspektai įtraukti į kompleksinės paramos reikalavimus:

—patikromis pagal devintąjį teisės aktais nustatytą valdymo reikalavimą⁸¹ siekiama įsitikinti, kad naudojami tik autorizuoti produktai ir kad produktas naudojamas laikantis jo etiketėje nurodytų sąlygų. Trijose valstybėse narėse devintojo teisės aktais nustatyto valdymo reikalavimo laikymasis tikrinamas nuo 2011 m., Rumunijoje – nuo 2014 m.;

—tvarų pesticidų naudojimą, visų pirma integruotosios kenkėjų kontrolės principų laikymąsi, iš pradžių buvo numatyta į kompleksinės paramos reikalavimus įtraukti nuo 2014 m. Vis dėlto, atsižvelgiant į Reglamentą (ES) Nr. 1306/2013⁸², šio įtraukimo laikas dabar yra neaiškus, nes jis priklauso nuo valstybių narių daromos pažangos įgyvendinant Pesticidų direktyvą.

132

Atsižvelgiant į tai, kad į kompleksinės paramos reikalavimus įtraukta nedaug aspektų, visi kiti aspektai (pavyzdžiui, draudimas purkšti iš lėktuvų, apdorojimo įrangos tinkamumas, integruotas kenkėjų valdymas) turi būti tikrinami atliekant nacionalines patikras. Visų valstybių narių, išskyrus Slovakiją, veiksmų planuose taip pat nurodyta būtinybė griežtinti patikras augalų apsaugos produktų srityje.

Kompleksinės paramos sistema daro poveikį, bet išnaudojamos ne visos jos teikiamos galimybės

133

2005 m. pradėta taikyti kompleksinė parama, kurią teikiant pagal bendrą žemės ūkio politiką mokamos tiesioginės išmokos susiejamos su įvairiais reikalavimais (žr. 15 dalį). Tai, kiek, taikant tokį mechanizmą, bus pasiekti aplinkosaugos tikslai (šiuo atveju – vandens kokybės pagerinimas), daugiausia priklauso nuo valstybių narių reikalavimų griežtumo ir taikomo reikalavimų vykdymo užtikrinimo mechanizmo veiksmingumo.

134

Valstybės narės yra atsakingos už kompleksinės paramos įgyvendinimą. Teisės aktais nustatytų valdymo reikalavimų atveju⁸³ į kompleksinio paramos sistemą turi būti įtraukti atitinkami specialių teisės aktų elementai. GAAB standartų atveju į nacionalinę arba regioninę teisę turi būti perkelti atitinkami standartai ir apibrėžti praktiniai reikalavimai, kurių turi laikytis ūkininkai. Be to, valstybės narės turėjo nustatyti minimalius trąšų⁸⁴ ir augalų apsaugos produktų⁸⁵ naudojimo reikalavimus, taikytinus tam tikroms pagal kaimo plėtros programas įgyvendinamoms priemonėms (pavyzdžiui, agrarinės aplinkosaugos priemonei).

Siekiant užtikrinti geresnę vandens kokybę galėtų būti patobulinti reikalavimai, kurių turėtų laikytis ūkininkai

135

Vandens kokybės gerinimo požiūriu labai svarbūs du GAAB standartai: i) apsauginių juostų nustatymo palei vandentakius standartas ir ii) dirvožemio erozijos standartas. Tačiau nė vienoje iš aptariamų keturių valstybių narių nebuvo nustatyta tokio dydžio apsauginių juostų, kokios rekomenduojamos Komisijos atliktame tyrime (žr. 106 dalį ir 2 langelį). Pagal Nitratų direktyvos reikalavimus Rumunija šiose apsauginėse juostose taip pat uždraudė pesticidų naudojimą. Kaip matyti iš 3 langelyje pateiktų pavyzdžių, reikalavimai, kuriuos valstybės narės nustatė atsižvelgdamos į dirvožemio erozijos standartą, galėjo būti ir griežtesni.

3 langelis

Su erozija susijusių reikalavimų, kurie galėtų būti sugriežtinti visose keturiose valstybėse narėse, pavyzdžiai

Vienas iš erozijos mastui poveikį darančių veiksnių yra auginamų pasėlių rūšis⁸⁶. Rumunijoje ir Slovakijoje erozijai jautrioje dirvoje nedraudžiama auginti jokių pasėlių.

Čekijoje ir Vengrijoje tam tikruose nustatytuose žemės sklypuose draudžiama auginti tam tikrus pasėlius. Tačiau žemės, kuriai taikomos šios taisyklės, plotas, gerokai mažesnis už faktinį erozijai jautrios žemės plotą.

136

Dėl kaimo plėtros išmokoms keliamų minimalių reikalavimų (žr. 134 dalį) 2007–2013 m. programavimo laikotarpiu reikia pasakyti, kad:

—nė viena iš aptariamų keturių valstybių narių nenustatė reikalavimų, susijusių su tarša fosforu dėl trąšų naudojimo, nors to reikalaujama atitinkamame ES reglamente;

—Vengrija nenustatė svarbių minimalių reikalavimų dėl trąšų ūkininkams už pažeidžiamų zonų ribų, o nustatyti reikalavimai ūkininkams pažeidžiamose zonose buvo neišsamūs;

—aptariamos keturios valstybės narės iš esmės nustatė specialioms apsaugos teritorijoms, pavyzdžiui, nustatytoms žmonėms vartoti skirto vandens ėmimo teritorijoms, taikytinas pesticidų naudojimo arti vandens taisykles. Taip pat žr. 135 dalį dėl apsauginių juostų.

137

Tvirtindama 2014–2020 m. programavimo laikotarpio kaimo plėtros programas, Komisija vertino tokias ex ante sąlygas: i) ar nustatyti GAAB standartai ir ii) ar įvykdyti trąšoms ir augalų apsaugos produktams keliami minimalūs reikalavimai, taikomi tam tikroms pagal kaimo plėtros programas įgyvendinamoms priemonėms. Nepaisydama pirmiau išdėstytų trūkumų (žr. 135 ir 136 dalis), Komisija nekėlė klausimų dėl taikomų reikalavimų tinkamumo, atsižvelgiant į ES vandens politikos tikslų laikymosi veiksmingumą⁸⁷.

Kompleksinės paramos reikalavimų vykdymo užtikrinimo mechanizmas – nepakankama atgrasomoji priemonė

138

Pagal bendrą žemės ūkio politiką ir (arba) kaimo plėtros programas pagalbos negaunantiems ūkininkams kompleksinės paramos patikros netaikomos. Ūkiams, kurių plotas mažesnis kaip vienas hektaras, negali būti skiriamos tiesioginės išmokos pagal bendrą žemės ūkio politiką. Išskyrus Rumuniją⁸⁸, ūkiai, kurių plotas mažesnis kaip vienas hektaras, sudaro nedidelę žemės ūkio paskirties žemės dalį.

139

Audito Rūmai daro išvadą, kad ES nustatytas imties dydžio reikalavimas⁸⁹ – 1 % ūkininkų, privalančių taikyti kompleksinės paramos standartus – 2011–2013 m. buvo šiek tiek viršytas visose keturiose valstybėse narėse. Taikant 1 % imtį vidutinė ūkininko tikimybė būti patikrintam yra vienas kartas per 100 metų.

140

Visos keturios aplankytos valstybės narės taip pat laikėsi ES reikalavimo dėl imties padalinimo į rizika⁹⁰ ir atsitiktine tvarka pagrįstas imtis. Tačiau rizikos analizė iš dalies netenka prasmės, nes į faktiškai tikrinamą imtį nebūtinai patenka tik tie ūkininkai, kurie siejami su didžiausia rizika. Taip yra dėl to, kad parenkant galutinę imtį taip pat atsižvelgiama į patikras atliekančios nacionalinės arba regioninės valdžios institucijos turimus žmogiškuosius išteklius.

141

Dėl patikrų turinio Audito Rūmai nustatė, kad:

—Vengrijoje, Rumunijoje ir Slovakijoje atliekant patikras, susijusias su 4 teisės aktais nustatytu valdymo reikalavimu dėl Nitratų direktyvos taikymo, tikrinamas daugelio nitratų valdymo veiksmų programose nustatytų reikalavimų laikymasis. Čekijoje kai kurių nitratų valdymo veiksmų programose nustatytų reikalavimų laikymasis tikrinamas tikrinant kompleksinės paramos reikalavimų laikymąsi, o kai kurių – atliekant nacionalines patikras (žr. 119 dalį);

—Vengrijoje tam tikroms kaimo plėtros programose nustatytoms priemonėms taikomų minimalių reikalavimų laikymosi patikros buvo nepakankamos (žr. 136 dalį). Čekijoje ir Rumunijoje atliekant patikras nebuvo tikrinamas reikalavimo dėl mėšlo saugojimo pajėgumo laikymasis. Rumunijoje buvo apibrėžti ne visi aspektai, susiję su minimaliais augalų apsaugos produktų naudojimo reikalavimais, todėl tikrinta tik tai, ar naudojami tik autorizuoti produktai.

142

Vienas būdingas kompleksinės paramos patikrų sistemos ribotumas yra tas, kad kai kuriuos reikalavimus dėl jų pobūdžio yra labai sudėtinga patikrinti. Pavyzdžiui, kai kuriuos reikalavimus galima patikrinti tik konkrečiu metų laikotarpiu arba kai nesant tam tikrų meteorologinių sąlygų (pavyzdžiui, stipraus vėjo, šalnos), tačiau toks laikotarpis arba tokių sąlygų nebuvimas ne visada sutampa su apsilankymo vietoje laiku. Aptariamose keturiose valstybėse narėse labai daug patikrų buvo atliekama antroje metų pusėje. Žiemos mėnesiais arba pagrindiniu vegetacijos laikotarpiu patikrų išvis nebuvo atliekama (Vengrijoje ir Rumunijoje) arba jos sudarė tik labai mažą visų patikrų dalį. Be to, kad tai prieštarauja tam tikriems teisės aktais nustatytiems reikalavimams, tai reiškia, kad kai kurių su vandeniu susijusių reikalavimų laikymosi negalima vizualiai patikrinti lauko sąlygomis.

143

Patikrų veiksmingumui neigiamos įtakos turi ir tai, kad svarbus įrodymas yra pačių ūkininkų pateiktos deklaracijos, ypač trąšų naudojimo registro įrašai (šiame registre pateikiami duomenys apie dirvos tręšimo laikotarpį ir sunaudotus trąšų kiekius). Kuo registras bus dažniau atnaujinamas, tuo tikslesnė bus informacija. Registras tvarkomas nuolat (Vengrijoje, Rumunijoje ir Slovakijoje) arba turi būti atnaujinamas kiekvieno mėnesio pabaigoje (Čekijoje).

144

Galiausiai reikia pasakyti, kad su daugelio reikalavimų laikymusi susijusios ūkininko išlaidos (pavyzdžiui, prarasta produkcija ir pajamos) yra didesnės už galimą baudą, t. y. didžiausias galimas pagalbos sumos sumažinimas tėra 5 %⁹¹, todėl jis nedaro realaus atgrasomojo poveikio⁹².

Sprendžiant su vandens kokybe susijusias problemas nevisiškai išnaudojamos kaimo plėtros priemonių teikiamos galimybės

145

Upių baseinų valdymo planuose nustatytos galiojančius teisės aktus (pavyzdžiui, Nitratų direktyvą) papildančios priemonės daugiausia buvo susijusios su kaimo plėtros programomis⁹³.

146

Šiose programose nustatytos priemonės, kurias tikslinės subjektų grupės (pavyzdžiui, ūkininkai) gali įsipareigoti įgyvendinti. Paramos pagal kaimo plėtros priemones gavėjai įsipareigoja laikytis konkrečių valstybių narių nustatytų sąlygų.

Agrarinės aplinkosaugos schemos, galinčios padėti pagerinti vandens kokybę, taikomos tik mažiau nei 30 % žemės ūkio paskirties žemės

147

Audito Rūmai nustatė, kad aptariamų keturių valstybių narių 2007–2013 m. kaimo plėtros programose žemės ūkio keliamos taršos poveikis vandeniui apibūdintas labai nekonkrečiai ir ne visada atitiko⁹⁴ upių baseinų valdymo planuose pateiktą informaciją⁹⁵.

148

Komisijos reglamente (EB) Nr. 1974/2006⁹⁶ nurodytos priemonės, kurios galėtų būti įtrauktos į kaimo plėtros programą. Aptariamose keturiose valstybėse narėse taikytos svarbiausios priemonės, darančios tiesioginį teigiamą poveikį vandens kokybei, yra šios:

—121 priemonė „žemės ūkio valdų modernizavimas“: pasinaudodamos šia priemone, aptariamos keturios valstybės narės⁹⁷ finansavo mėšlo saugojimo talpyklų įrengimą. Metinėse įgyvendinimo ataskaitose, kuriose apibūdinama priemonių įgyvendinimo pažanga, nepateikta jokios informacijos apie saugojimo įrenginių kiekį ir bendrai finansuojamų investicijų sąnaudas;

—214 priemonė „agrarinės aplinkosaugos išmokos“ (žr. 13 dalį): priemonės svarba vertinant pagal 2007–2013 m. programavimo laikotarpiu⁹⁸ skirtus finansinius išteklius įvairiose valstybėse narėse nevienoda (žr. 8 lentelę);

—221 priemonė „parama pirmą kartą apželdinant mišku⁹⁹ žemės ūkio paskirties žemę“: ši priemonė nebuvo prioritetinė keturiose valstybėse narėse, kadangi jai buvo skirta labai mažai finansinių išteklių.

149

Be to, Čekija ir Vengrija nurodė¹⁰⁰, kad vandens kokybė taip pat gerinama įgyvendinant 211 priemonę „išmokos ūkininkams dėl nepalankių gamtinių sąlygų kalnuotose vietovėse“ ir (arba) 212 priemonę „išmokos ūkininkams vietovėse, kuriose yra nepalankios sąlygos, išskyrus kalnuotas vietoves“. Kitos dvi valstybės narės nenurodė jokių vietovių, nors taip pat naudojo lėšas pagal šias priemones. Audito Rūmai mano, kad šios priemonės daro tik netiesioginį poveikį, nes pagrindinis jų tikslas – užtikrinti nepertraukiamą žemės ūkio paskirties žemės naudojimą. Išlaikymo priemonėmis aplinka negerinama, tačiau netaikant išsaugojimo priemonių ji pablogėtų¹⁰¹. Čekijoje ūkininkai gauna subsidijas tik ganykloms išlaikyti. Ganyklos palankesnės¹⁰² vandens kokybei nei žemė, kurioje auginami pasėliai. Vis dėlto, išmokos visada mokamos siekiant išlaikyti ir (arba) išsaugoti esamą kraštovaizdį.

8 lentelė

214 priemonei „agrarinės aplinkosaugos išmokos“ skirti finansiniai ištekliai, 2014 m. gruodžio 31 d. (milijonais eurų)

Valstybė narė | Biudžetas (ir visų pagal kaimo plėtros programą skirtų viešųjų lėšų dalis) | Biudžeto vykdymas (ir priemonės biudžeto dalis)
Čekija | 1 101,2 | (30%) | 1 085,7 | (99%)
Vengrija | 1 137,3 | (22%) | 1 169,6 | (103%)
Rumunija | 1 270,6 | (14%) | 1 340,9 | (106%)
Slovakija | 390,2 | (15%) | 357,3 | (92%)

Šaltinis: kaimo plėtros programų 2014 m. įgyvendinimo ataskaitos.

150

Pagal 214 priemonę „agrarinės aplinkosaugos išmokos“ valstybės narės pateikė labai įvairias schemas. Skirtingoms schemoms taikomi skirtingi įpareigojimai, gali būti ribojamas arba draudžiamas trąšų naudojimas, ribojamas arba draudžiamas augalų apsaugos produktų naudojimas ir gali būti taikomos sėjomainos taisyklės¹⁰³. Įpareigojimai, kuriuos ūkininkas sutinka prisiimti, turi viršyti pagal atitinkamus galiojančius teisės aktus nustatytus įpareigojimus, įskaitant teisės aktais nustatytus valdymo reikalavimus ir GAAB standartus (pavyzdžiui, trąšų naudojimo reikalavimai turi būti griežtesni už reikalavimus, nustatytus pagal Nitratų direktyvą parengtose veiksmų programose).

151

Ūkininkams nevienodai sekasi įgyvendinti schemas, dėl kurių jie gali savanoriškai įsipareigoti. 9 lentelėje nurodytos kiekvienoje valstybėje narėje sėkmingiausiai įgyvendinamos schemos, pagal kurias 2007–2013 m. programavimo laikotarpiu remiamas bendras plotas (ha) 2014 m. pabaigoje sudarė daugiau kaip 10 % valstybės narės žemės ūkio paskirties žemės. Lentelėje taip pat nurodyti ūkininkui privalomi įpareigojimai, susiję su trąšų naudojimu, augalų apsaugos produktų naudojimu ir sėjomainos taisyklėmis.

9 lentelė

Žemės ūkio paskirties žemės dalis ir įpareigojimai, kurių turi būti laikomasi pagal sėkmingiausiai įgyvendinamas agrarinės aplinkosaugos schemas, 2014 m. gruodžio 31 d.

Valstybė narė
Schema (ir remiamas plotas ha¹, procentinėmis visos žemės ūkio paskirties žemės dalimis)
Įpareigojimai, kurių turi būti laikomasi (neišsamus sąrašas)

Čekija
Ganyklų išlaikymas
(16,5%)
Dvi svarbiausios poschemės: viena – azoto patekimo į dirvą ribojimas, kita – mineralinių trąšų atsisakymas.

Ekologinis ūkininkavimas
(10,7%)
Tik autorizuotų trąšų ir augalų apsaugos produktų naudojimas.
Nuo 2009 m. – Tarybos reglamento (EB) Nr. 834/2007 taikymas².

Vengrija
Integruoto lauko kultūrų auginimo schema
(11 %)
Reikalaujama parengti maistinių medžiagų valdymo planą³.
Taikomos sėjomainos taisyklės.
Tik nustatytų aplinką tausojančių augalų apsaugos produktų naudojimas.

Rumunija
Didelės gamtinės vertės ganyklos ir tradicinis ūkininkavimas
(22,2%)
Neleidžiama naudoti pesticidų.
Neleidžiama naudoti mineralinių trąšų, ribojamas iš organinių trąšų į dirvą patenkantis azoto kiekis.

Slovakija
Aplinką tausojantis ūkininkavimas – pagrindinė schema
(18,4 %)
Tik nustatytų augalų apsaugos produktų naudojimas. Atsižvelgiant į konkrečias poschemes: neleidžiama naudoti mineralinių trąšų arba ribojamas azoto patekimas į dirvą.

1Tai bendras plotas, kuriam taikomi agrarinės aplinkosaugos įpareigojimai. Jei tai pačiai žemei taikoma keletas įpareigojimų, tas pats plotas gali būti įskaičiuotas kelis kartus. Su atskiromis schemomis susijusių skaičių, kurie leistų išvengti dubliavimo, nėra.

22007 m. birželio 28 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 834/2007 dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo ir panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 2092/91 (OL L 189, 2007 7 20, p. 1), įsigaliojęs 2009 m. sausio 1 d.

3Pagrindinė maistinių medžiagų valdymo plano paskirtis – nustatyti trąšų kiekį, kuris tam tikru metu yra reikalingas atsižvelgiant dirvožemio savybes, pasėlių poreikius, klimatą ir t. t., siekiant kuo geriau panaudoti trąšas ir taip išvengti perteklinio tręšimo.

Šaltinis: kaimo plėtros programų 2014 m. įgyvendinimo ataskaitos.

152

Remdamiesi turima informacija, Audito Rūmai apskaičiavo, kad aptariamose keturiose valstybėse narėse 2007–2013 m. programavimo laikotarpiu įvairūs su vandens kokybės gerinimu susiję agrarinės aplinkosaugos įpareigojimai buvo taikomi 15–30 % žemės ūkio paskirties žemės. Tačiau Čekijoje, Vengrijoje ir Rumunijoje kai kurios svarbiausios schemos taikomos ganykloms (žr. 9 lentelę). Šios schemos daugiausia susijusios su esamomis ganyklomis, ir nors jų išlaikymo priemonėmis aplinka negerinama, neišlaikius dabartinės jų būklės, padėtis pablogėtų.

153

Atsižvelgdami į Reglamento (EB) Nr. 1698/2005¹⁰⁴ 39 straipsnio nuostatas, pagal agrarinės aplinkosaugos schemą prisiimtų įsipareigojimų ūkininkai privalo laikytis penkerius–septynerius metus. Tai, ar po penkerių–septynerių metų ūkininkai ir toliau laikysis panašių įsipareigojimų, priklausys nuo įvairių veiksnių, pavyzdžiui, galimybės gauti finansinę paramą subsidijų pavidalu ir pelningumo aspektų.

154

Atlikę įvairių įpareigojimų, kurių turi būti laikomasi, analizę, Audito Rūmai nustatė tokius trūkumus:

—nepaisant apsauginių juostų svarbos užtikrinant vandens apsaugą, nė pagal vieną agrarinės aplinkosaugos schemą nebuvo nustatyta platesnių apsaugos juostų nei ūkininkai privalo užtikrinti pagal GAAB standartą (žr. 135 dalį ir 2 langelį);

—pagal svarbiausias Rumunijos ir Slovakijos schemas (žr. 9 lentelę (Slovakijoje tai pagrindinė schema) nustatyti trąšų naudojimo apribojimai, susiję su vienam hektarui tenkančiu azoto kiekiu, yra vos mažesni už vidutinį šalyje naudojamą azoto kiekį (Rumunijoje) arba jį viršija (Slovakijoje), todėl manoma, kad papildoma tokių schemų nauda vandens kokybei bus maža;

—svarbiausios schemos, padedančios kovoti su dirvožemio erozija, yra schemos, susijusios su esamomis ganyklomis (žr. 152 dalį).

Reikalavimų vykdymo užtikrinimo mechanizmas kaimo plėtros programose turi nepakankamą atgrasomąjį poveikį

155

Pagal agrarinės aplinkosaugos priemonę taikomose schemose yra vandens kokybei palankių nuostatų, tačiau jos bus veiksmingos tik tuo atveju, jeigu bus tinkamai taikomos. Pagal Komisijos reglamentą (ES) Nr. 65/2011¹⁰⁵, valstybės narės privalo atlikti visų gautų paraiškų pagalbai gauti administracinius patikrinimus, taip pat patikrinimus vietoje, kuriais – atsižvelgiant į pagalbos schemą – būtų patikrinta ne mažiau kaip 5 % visų paramos gavėjų arba išlaidų.

156

2014 m. metinėje veiklos ataskaitoje Komisija (Žemės ūkio ir kaimo plėtros GD) pareiškė abejonių dėl patikinimo, užtikrinamo taikant Rumunijos ir Vengrijos kaimo plėtros išlaidų kontrolės sistemas¹⁰⁶.

157

Audito Rūmai mano, kad agrarinės aplinkosaugos pagalbai taikoma ES kontrolės sistema yra nepakankamai veiksminga¹⁰⁷. Pagrindinės priežastys yra šios: i) ūkininkai menkai skatinami laikytis įsipareigojimų, nes įdėtos pastangos neatlyginamos tiesioginiu teigiamu poveikiu ūkiui, ii) patikrinimais vietoje pagrįstos kontrolės dažnumas yra mažas¹⁰⁸, iii) sankcijų ir pagalbos mažinimo sistema nedaro stipraus atgrasomojo poveikio¹⁰⁹.

Principas „teršėjas moka“ labai ribotai taikomas žemės ūkio keliamai pasklidajai taršai

Principą „teršėjas moka“ taikyti sunku

158

Pagal Direktyvą dėl atsakomybės už aplinkos apsaugą¹¹⁰, žalos aplinkai išvengimas ir ištaisymas turėtų būti įgyvendinamas plėtojant Sutartyje nurodytą principą „teršėjas moka“: veiklos vykdytojas, kurio veikla sukėlė žalą aplinkai, turi būti finansiškai atsakingas. Direktyvoje taip pat pripažįstama, kad atsakomybė nėra tinkama priemonė kovoti su plačiai paplitusia, pasklidąja tarša, jei neigiamo poveikio aplinkai neįmanoma susieti su tam tikrų atskirų subjektų veiksmais arba neveikimu.

159

Žemės ūkio keliamai pasklidajai taršai taikant principą „teršėjas moka“ kyla metodinių problemų: viena, sunku nustatyti teršėją, antra, sunku nustatyti tam tikros ūkininko praktikos priežastinį ryšį su sukeltos taršos arba padarytos žalos dydžiu.

160

Žemės ūkyje apribojimų (pavyzdžiui, nitratų valdymo programose nustatytų reikalavimų) taikymas ūkininkams nemokant finansinės kompensacijos laikomas principo „teršėjas moka“ įgyvendinimu. Tačiau, jei ūkininkams atlyginama už savanorišką dalyvavimą aplinkosaugos veikloje, pavyzdžiui, pagal priemonę 214 „agrarinės aplinkosaugos išmokos“, tai laikytina principo „paslaugų teikėjas gauna“, o ne „teršėjas moka“ taikymu.

161

Vienas iš būdų padengti su tarša susijusias aplinkosaugos išlaidas (vadinamąsias žalos aplinkai išlaidas) – taikyti tinkamą nuobaudų už ūkininkams nustatytų apribojimų nesilaikymą sistemą. Audito Rūmai nustatė įvairių su tuo susijusių trūkumų (žr. 120, 130, 144 ir 157 dalis). Kompleksinė parama gali būti tik iš dalies naudinga užtikrinant principo „teršėjas moka“ taikymą, nes nuobaudos nėra apskaičiuojamos remiantis dėl padarytos žalos atsirandančiomis sąnaudomis, todėl gali sudaryti tik šių sąnaudų dalį. Daugeliu atvejų jos nėra proporcingos ūkininko kompleksinės paramos reikalavimų pažeidimų dydžiui.

162

Kitas būdas taikyti principą „teršėjas moka“ ir susigrąžinti išlaidas – taikyti ekonomines priemones (pavyzdžiui, trąšoms arba augalų apsaugos produktams taikyti aplinkosaugos mokesčius). Slovakija ir Čekija planavo išanalizuoti ekonominių priemonių taikymą šiais tikslais, o Vengrija ir Rumunija apie galimą ekonominių priemonių taikymą savo upių baseinų valdymo planuose neužsiminė.

Komisija nereikalauja, kad valstybės narės užtikrintų dėl pasklidosios taršos patirtų sąnaudų susigrąžinimą

163

Vandens pagrindų direktyvoje (9 straipsnyje) reikalaujama, kad įvairiose vandens naudojimo srityse¹¹¹ būtų tinkamai prisidedama prie sąnaudų¹¹², patirtų teikiant vandens paslaugas, susigrąžinimo. Direktyvos 9 straipsnio laikymasis yra vienas iš kriterijų, vertinant 2014–2020 m. programavimo laikotarpiu taikomos specialios ex ante sąlygos laikymąsi.

164

9 straipsnio įgyvendinimą Komisija vertino tvirtindama partnerystės susitarimus ir – kalbant apie žemės ūkiui artimesnius dalykus – tvirtindama 2014–2020 m. kaimo plėtros programas. Dėl visų keturių valstybių narių Komisija atkreipė dėmesį, kad turėtų būti apskaičiuotos dėl žemės ūkio keliamos pasklidosios taršos patiriamos sąnaudos, į jas turėtų būti atsižvelgiama atliekant sąnaudų ekonominę analizę ir į jos turėtų būti įtraukiamos į susigrąžintinas sumas, tačiau Komisija nereikalauja, kad veiksmų planus parengtų tos valstybės narės, kurios nesusigrąžina dėl pasklidosios taršos patiriamų sąnaudų arba jas susigrąžina tik iš dalies.

165

2015 m. komunikate¹¹³ Komisija pareiškė, kad upių baseinų valdymo planuose numatytos aplinkosaugos ir išteklių sąnaudų susigrąžinimo priemonės yra ribotos. Komisija dar neišleido rekomendacijų dėl šioje srityje taikytinų galimų sąnaudų susigrąžinimo būdų ir geriausios praktikos.

12Pagal Vandens pagrindų direktyvos II priedą valstybės narės turėjo nurodyti paviršinius ir požeminius vandens telkinius.

13Kai vandens telkinių fizinė struktūra yra labai pakeista tam, kad juos būtų galima naudoti įvairiais tikslais, pavyzdžiui, laivybos, potvynių prevencijos, hidroelektros energijos gamybos ir žemės ūkio, dažnai ekonomiškai neperspektyvu ir nepatrauklu atsisakyti tokių naudojimo būdų ir pašalinti fizinius pakeitimus. Todėl, jei vandens telkinių fizinė struktūra yra labai pakeista, pagal direktyvą turi būti įvertintas jų potencialas, o ne būklė.

14Vandens pagrindų direktyvos X priede nurodytoms prioritetinėms medžiagoms taikytini aplinkos kokybės standartai nustatomi ES lygmeniu. Kitoms medžiagoms taikytinus aplinkos kokybės standartus nustato valstybės narės.

15Valstybės narės turėjo atrinkti teršalus, kurie yra labai svarbūs konkrečiam upės baseinui.

16Tam tikro teršalo arba teršalų grupės koncentracija vandenyje, nuosėdose arba biotoje, kurios negalima viršyti norint apsaugoti žmonių sveikatą ir aplinką.

17Čekijos atveju (Dunojaus upės baseine yra tik dalis jos teritorijos) remtasi Dunojaus upės baseino valdymo planu (ir Dijės bei Moravos baseinų dalims).

18Tačiau gali būti, kad valstybių narių lygmeniu yra ir kitos informacijos, bet ji nebuvo pateikta upių baseinų valdymo planuose.

19Tai: i) iš sutelktųjų šaltinių išleidžiamų teršalų atveju: reikalavimas, kad toks išleidimas iš anksto būtų sureguliuotas arba kad tam būtų išduotas išankstinis leidimas, arba kad būtų reikalaujama registracijos vadovaujantis bendromis privalomomis taisyklėmis; ii) iš pasklidųjų šaltinių išleidžiamų atveju: teršalų patekimo prevencinės arba kontrolės priemonės; iii) priemonės, laikomos tinkamomis vandens paslaugų teikimo išlaidoms susigrąžinti.

20Kadangi miesto teritorijose yra daug nepralaidžių paviršių, lyjant arba tirpstant sniegui atsirandantis vanduo negali susigerti į žemę, todėl vanduo nuteka nešdamas visų rūšių teršalus.

21Specialiojoje ataskaitoje Nr. 2/2015 (53–55 dalyse) Audito Rūmai atkreipė dėmesį, kad apibūdinant nutekėjimus paprastai trūksta informacijos apie jų kiekio ir taršos parametrus. Be to, Čekijoje, Vengrijoje ir Rumunijoje nenustatyta teisinių reikalavimų dėl priimtino nutekėjimų skaičiaus ir apimties arba dėl praskiedimo rodiklių. Slovakijoje tokie reikalavimai nustatyti, jais apibrėžtas reikalaujamas nuotekų kaupimo rezervuarų dydis. Vis dėlto nereikalaujama stebėti nei nutekėjimų apimties, nei praskiedimo rodiklių.

22Specialiojoje ataskaitoje Nr. 23/2012 „Ar ES struktūrinės priemonės sėkmingai padėjo gaivinti apleistas pramonines ir karines vietoves?“ Audito Rūmai nurodė keletą kliūčių, kurios trukdo nustatyti prioritetus, susijusius su vietovių gaivinimu (pavyzdžiui, nėra išsamaus ir tinkamo užterštų vietovių registro) (žr. 37–44 dalis) (http://eca.europa.eu).

23Šiuo atžvilgiu 2012 m. paskelbtame EBPO dokumente „Vandens kokybė ir žemės ūkis. Politikos uždavinių įgyvendinimas“ (angl. „Water Quality and Agriculture: Meeting the Policy Challenge“) nurodyta, kad tvaraus vandens kokybės valdymo žemės ūkyje problemai spręsti būtinas aukšto lygio politinis įsipareigojimas.

24Trąšų sudėtyje yra azoto, fosfato ir kalio karbonato (sudėtyje gali būti tik viena iš šių medžiagų arba kelios).

25SWD(2012) 379 final, 2012 m. lapkričio 14 d., „Valstybių narių ataskaitos, pridedamos prie Komisijos ataskaitos Europos Parlamentui ir Tarybai dėl Vandens pagrindų direktyvoje (2000/60/EB) nustatytų upių baseinų valdymo planų įgyvendinimo“ (angl. „Reports by Member State accompanying the Report from the Commission to the European Parliament and the Council on the implementation of the Water Framework Directive (2000/60/EC) River Basin Management Plans“) ir SWD(2015) 50 final, 2015 m. kovo 9 d., „Vandens pagrindų direktyvoje nustatytų priemonių programų įgyvendinimo ataskaita, pridedama prie Komisijos dokumento Komisijos komunikatas Europos Parlamentui ir Tarybai „Vandens pagrindų direktyva ir Potvynių direktyva: veiksmai siekiant užtikrinti gerą ES vandenų būklę ir sumažinti potvynių riziką“ (angl. „Report on the progress in implementation of the Water Framework Directive, Programmes of Measures, accompanying the document Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on The Water Framework Directive and the Floods Directive: Actions towards the „good status“ of EU water and to reduce flood risks“).

26Partnerystės susitarimas – tai Komisijos ir nacionalinių valdžios institucijų tarpusavyje suderintas strateginis planas, kuriame nustatomi investavimo iš Europos struktūrinių ir investicijų fondų prioritetai.

27Neįvykdžius ES reglamentuose nustatytų ex ante sąlygų, turi būti parengti veiksmų planai siekiant užtikrinti jų įvykdymą iki 2016 m. gruodžio 31 d.

28Veiksmų programa patvirtinta 2015 m. balandžio mėn.

29Galutiniai Miesto nuotekų valymo direktyvos įgyvendinimo terminai: Čekija – 2010 m. gruodžio 31 d., Vengrija – 2015 m. gruodžio 31 d., Rumunija – 2018 m. gruodžio 31 d., Slovakija – 2015 m. gruodžio 31 d.

30Apkrova – organinė biologiškai skaidoma aglomeracijos daroma apkrova, išreikšta g. e. Vienas g. e. atitinka dėl vieno gyventojo susidariusių nuotekų taršos apkrovą ir reiškia organinę biologiškai skaidomą apkrovą, kurios penkių dienų biocheminis deguonies suvartojimas yra 60 g per dieną.

31Žr. Specialiosios ataskaitos Nr. 2/2015 21 ir 22 dalis.

322010 m. valstybių narių Komisijai pateikti duomenys apie 2007–2008 m. laikotarpį ir 2014 m. viduryje pateikti duomenys apie 2011–2012 m. laikotarpį.

33Remiantis 2012 m. duomenimis, kuriuos valstybės narės pateikė Komisijai, direktyvoje nustatytas ribas atitinkanti aglomeracijų, kurių g. e. didesnis ar lygus 2 000, apkrova yra tokia: i) Nbendras: Čekija – 83 %, Vengrija – 33 %, Slovakija – 60 %; ii) Pbendras: Čekija – 77 %, Vengrija – 39 %, Slovakija – 86 %.

34Remiantis Vengrijos valdžios institucijų Komisijai pateikta informacija, nuotekų valymo įrenginiams tenkanti apkrova Nbendras buvo sumažinta 73,1 %., o Pbendras – 74,4 %.

352014 m. gruodžio 31 d. ES veiksmų programų biudžete numatytas įnašas nuotekų tvarkymui aptariamose keturiose valstybėse narėse buvo 5,07 milijardo eurų.

36Žr. Specialiosios ataskaitos Nr. 2/2015 24–26 dalis.

37Žr. Specialiosios ataskaitos Nr. 2/2015 89–105 dalis.

38Dėl kai kurių parametrų, pagal nacionalinius teisės aktus visose keturiose valstybėse narėse nustatytos ribos yra griežtesnės nei Miesto nuotekų valymo direktyvoje.

392011 m. Čekija priėmė įstatymą, kuriuo nustatytos išmetamųjų teršalų ribinės vertės, gaunamos taikant geriausius turimus metodus. Tai ribos, į kurias leidimus išduodančios valdžios institucijos turėtų atsižvelgti norėdamos nustatyti griežtesnes ribas teisės aktais nustatytą standartą. Iš esmės tai reiškia, kad šios ribos tapo didžiausiomis, kokias valdžios institucijos gali nustatyti. Daugelis išmetamųjų teršalų ribinių verčių, susijusių su keturiais tikrintais nuotekų valymo įrenginiais ir griežtesnių už direktyvoje nustatytas vertes ir nacionaliniais teisės aktais nustatytą standartą, atitinka šias didžiausias galimas ribines vertes.

40Čekijoje nustatytas Pbendras ribas atitinkanti apkrova dar didesnė – 97 %.

412013 m. rugpjūčio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/39/ES, kuria iš dalies keičiamos direktyvų 2000/60/EB ir 2008/105/EB nuostatos dėl prioritetinių medžiagų vandens politikos srityje (OL L 226, 2013 8 24, p. 1).

42ES lygmeniu yra išleista 2001 m. balandžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos rekomendacija 2001/331/EB, nustatanti minimalius aplinkosauginių tikrinimų valstybėse narėse kriterijus (OL L 118, 2001 4 27, p. 41). Joje pateiktos patikrų organizavimo (tikrinimo planų sudarymo) ir atlikimo (apsilankymų vietoje ir ataskaitų teikimo) gairės.

43Šios įstaigos – tai: Čekijoje – Čekijos aplinkos inspekcija (CZIP), Vengrijoje – Nacionalinė nelaimių valdymo generalinė valdyba prie Vidaus ministerijos (nuo 2014 m. balandžio mėn.), Rumunijoje – nacionalinė administracija „Rumunijos vandenys“ (ANAR), Slovakijoje – Slovakijos aplinkos inspekcija (SZIP). Atskirų nuotekų valymo įrenginių patikras gali atlikti ir kitos įstaigos, pavyzdžiui, leidimus išduodančios valdžios institucijos. Šių patikrų Audito Rūmai nevertino.

44Žr. Specialiosios ataskaitos Nr. 2/2015 48 ir 50 dalis.

452012 m. birželio 11 d. Tarybos išvadose paraginta tobulinti patikrinimus, o Regionų komiteto nuomonėje pabrėžta, kad taikant ES mastu suderintą nacionalinių patikrinimų sistema galima užtikrinti vienodas sąlygas ir teisinių veiksmų darnumą. Joje taip pat atkreiptas dėmesys, kad svarbu tinkamai apibrėžti Komisijos vaidmenį atliekant patikrinimus.

46Baudžiamojoje teisėje numatytos sankcijos (pavyzdžiui, laisvės atėmimo bausmės) šioje ataskaitoje nenagrinėjamos.

47Pavyzdžiui, Vengrijoje suma už kiekvieną teršalo kilogramą (perskaičiavus iš HUF taikant 2014 m. gruodžio 31 d. valiutos kursą – 315,54) yra 1,11 euro už Nbendras ir 7,29 euro už Pbendras. Rumunijoje suma už kiekvieną teršalo kilogramą (perskaičiavus iš RON taikant 2014 m. gruodžio 31 d. valiutos kursą – 4,4828) yra 1,71 euro už Nbendras ir Pbendras.

48Čekijoje bauda už leidime nustatytų sąlygų nesilaikymą gali siekti 180 278 eurų (perskaičiavus iš CZK taikant 2014 m. gruodžio 31 d. valiutos kursą – 27,735). Slovakijoje bauda už leidime nustatytų sąlygų nesilaikymą gali būti nuo 1 000 eurų iki trijų metinių vandens taršos mokesčių arba 1 euras už kiekvieną kubinį metrą, išleistą ne ilgesniu kaip vienerių metų laikotarpiu.

49Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (suvestinė redakcija) 191 straipsnio 2 dalis.

50Praktiškai tai reiškia, kad Slovakijoje mokestį privalo mokėti tik apie 30 % išleidėjų.

51Čekijoje mokestis už išleistą nuotekų kiekį taip pat mokamas tada, kai tas kiekis viršija 100 000 m³ per metus, o mokesčio dydis nepriklauso nuo nuotekų taršos lygio.

52Ribiniai kiekiai nustatomi kaip i) taršos kiekis (kg per metus) ir ii) teršalo koncentracija išleistame vandenyje (mg/l). Šie ribiniai kiekiai yra tokie, kad Čekijos įrenginiams, kurių pajėgumas didesnis kaip 10 000 g. e., veikiausiai nereikės mokėti mokesčio už Pbendras ir Nneorg., o Slovakijos įrenginiams, kurių pajėgumas didesnis ar lygus 2 000 g. e., veikiausiai nereikės mokėti mokesčio už bendrą suspenduotų kietųjų dalelių kiekį (TSS), ir įrenginiams, kurių pajėgumas didesnis kaip 10 000 g. e., – už Nbendras ir Pbendras.

53Mokestis visada mokamas, kai nuotekos išleidžiamos į požeminius vandenis.

54Čekijos upių baseinų valdymo planuose nurodyta, kad būtų rekomenduotina įvertinti mokesčių sistemos veiksmingumą.

55Europos Parlamento tyrimų tarnybos tyrime „Vandens teisės aktai. Išlaidų dėl ES masto veiksmų nebuvimo nustatymo ataskaita“ (angl. „Water legislation, Cost of Non-Europe Report“) atkreipiamas dėmesys, kad „ekonomės priemonės nepakankamai taikomos todėl, kad neturima reikiamų žinių, kaip jas taikyti […]“. Dokumentas PE 536.369, paskelbtas 2015 m. gegužės mėn.

56Europos Parlamento tyrimų tarnybos tyrime „Vandens teisės aktai. Išlaidų dėl ES masto veiksmų nebuvimo nustatymo ataskaita“ atkreipiamas dėmesys, kad „norint geriau kontroliuoti pramoninių cheminių medžiagų […] patekimą į vandenį, būtina taikyti Vandens pagrindų direktyvoje numatytos teršalų išmetimo kontrolės priemones“. Dokumentas PE 536.369, paskelbtas 2015 m. gegužės mėn.

57Direktyva, be kitų dalykų, taikoma: energetikos pramonei, metalų gamybai ir apdirbimui ir naudingųjų iškasenų gavybos, chemijos ir atliekų tvarkymo pramonei.

58Jei pramoninis įrenginys, kuriam taikoma Pramoninių išmetamųjų teršalų direktyva, išleidžia nuotekas į viešąją kanalizacijos sistemą, ribinės vertės turėtų būti nustatytos pagal leidimą, išduotą taikant šią direktyvą.

59Dėl vidaus patikrų, kai nuotekos išleidžiamos netiesiogiai, žr. Specialiosios ataskaitos Nr. 2/2015 60 dalį.

60Čekijoje, Rumunijoje ir Slovakijoje nuotekas priimančių kanalizacijos tinklų ir (arba) miesto nuotekų valymo įrenginių operatoriai privalo atlikti patikras vietoje.

61Išleistų teršalų kiekis, viršijantis kiekį, kuriam buvo duotas sutikimas (tūris, padaugintas iš koncentracijos, išreikštos, pavyzdžiui, mg/l).

62Sutartyse paprastai nurodomas standartinis laikotarpis (nuo penkių iki 30 dienų), taikytinas, kai negalima nustatyti tikslaus laikotarpio, kuriuo buvo viršytos išmetamųjų teršalų ribinės vertės.

63Kiti kriterijai: i) požeminiai vandenys, kuriuose nitratų koncentracija viršija 50 mg/l arba kuriuose ji gali viršyti 50 mg/l, jei nebus imtasi veiksmų, ir ii) paviršiniai gėlo vandens telkiniai, pirmiausia tokie, kurie naudojami arba kuriuos ketinama naudoti geriamam vandeniui imti ir kuriuose nitratų koncentracija viršija arba gali viršyti 25 mg/l arba 50 mg/l, kaip nurodyta 1975 m. birželio 16 d. Tarybos direktyvoje 75/440/EEB dėl paviršinio vandens, skirto geriamajam vandeniui imti, kokybės valstybėse narėse reikalavimų (OL L 194, 1975 7 25, p. 26).

64Palei vandentakį esanti žemės juosta, kuriai taikomi ūkininkavimo apribojimai, pavyzdžiui, dirvos tręšimo apribojimai.

65Žr. galutinę ataskaitą, Komisijai pateiktą Konsorciumo (DLO-Alterra Wageningen UR, DLO-Plant research International Wageningen UR, NEIKER Tecnalia, Derijas, Ispanija; Technologijos ir gamtos mokslų institutas (ITP), Varšuva, Lenkija, Švedijos žemės ūkio ir aplinkos inžinerijos institutas (JTI), Upsala) 2001 m. gruodžio mėn. parengtame dokumente „Rekomendacijos dėl veiksmų programų sudarymo pagal Direktyvą 91/676/EEB dėl vandenų apsaugos nuo taršos nitratais iš žemės ūkio šaltinių“ (angl. „Recommendations for establishing Action Programmes under Directive 91/676/EEC concerning the protection of waters against pollution caused by nitrates from agricultural sources“). Šios pagal klimato zonas pateiktos rekomendacijos paskelbtos tik 2011 m., t. y. praėjus 20 metų nuo Nitratų direktyvos patvirtinimo.

66Šie aspektai – tai prie vandentakių esančios dirvos tręšimo sąlygos, žemės naudojimo valdymas (įskaitant sėjomainos sistemas) ir minimalios augalinės dangos palaikymas lietingais laikotarpiais. Paskutiniųjų dviejų aspektų reguliavimas nėra privalomas.

67Susijusios bendros agrarinės ir aplinkosaugos sąlygos yra dirvožemio erozija (įskaitant minimalų žemės valdymą atsižvelgiant į konkrečiai teritorijai būdingas sąlygas ir minimalios dirvožemio dangos palaikymą) ir apsauginės juostos palei vandentakius. Su erozija susijęs standartas taikomas nuo 2005 m. sausio 1 d. (Rumunijoje – nuo 2007 m. sausio 1 d.), su apsauginėmis juostomis – nuo 2012 m. sausio 1 d. visose keturiose aplankytose valstybėse narėse.

68Audito Rūmai, remdamiesi atrinktais trąšų valdymo planais, kurie yra privalomi kai kuriems ūkiams, dėl Rumunijos atkreipė dėmesį, kad rekomenduojami trąšų kiekiai, nustatyti naudojantis agrocheminiais tyrimais, grindžiami azoto ir fosforo kiekiu.

69Paskutinis raštas iš Čekijos gautas 2014 m. lapkričio mėn., iš Slovakijos – 2015 m. vasario mėn. Čekija, atsižvelgdama į Komisijos pastabas, jau patvirtino esamos teisinės bazės pakeitimus.

70Remiantis Eurostato duomenimis (apie azotinių trąšų suvartojimo žemės ūkyje pokyčius), didėjimo tempas yra toks: Čekijoje – 15 %, Vengrijoje – 7 %, Rumunijoje – 7 %, Slovakijoje – 32 %.

71Trąšos gali būti skirstomos į dvi grupes – mineralines trąšas (dar vadinamas cheminėmis arba neorganinėmis) ir organines trąšas (pavyzdžiui, mėšlas).

72Vandens telkinių, kuriems buvo parengti planai, būklės analizė turėjo būti atnaujinta 2013 m. (atnaujinimai turėjo būti įtraukti į 2015 m. upių baseinų valdymo planą), kitas atnaujinimas numatytas 2019 m. (atnaujinimai turi būti įtraukti į 2021 m. planą).

73Pavyzdžiui, taip yra dėl to, kad taikomi skirtingi vertinimo metodai arba reikšmingai skiriasi stebėjimo stočių skaičius.

74Čekijoje, Vengrijoje ir Slovakijoje šis reikalavimas taikomas nuo 2009 m., Rumunijoje – nuo 2012 m. 2014–2020 m. programavimo laikotarpiu skaičius pasikeitė į SMR-1.

75Rumunijos duomenys susiję su 2008–2011 m. laikotarpiu.

76Vengrijoje visų reikalavimų laikymasis tikrinamas atliekant gyvulių neauginančių ūkininkų patikras.

77Ūkius, kuriuose auginama daugiau kaip 100 sutartinių galvijų, tikrina kita valdžios institucija. Remiantis 2012 m. Komisijai pateiktoje Nitratų direktyvos įgyvendinimo ataskaitoje pateikta informacija, daugiausia tikrinami saugojimo pajėgumai. Audito Rūmai negavo jokios informacijos, ar tikrinami gyvulių neauginantys ūkininkai; tokios informacijos nėra ir 2012 m. Komisijai pateiktoje įgyvendinimo ataskaitoje.

78Integruotas kenkėjų valdymas – tai kruopštus visų esamų augalų apsaugos būdų taikymo galimybių nustatymas ir vėlesnis tinkamų priemonių integravimas. Šiomis priemonėmis turėtų būti neleidžiama plisti pavojingiems organizmams ir užtikrinama, kad augalų apsaugos produktai ir kiti intervencijos būdai būtų naudojami tiek, kiek tai pagrįsta ekonominiu ir ekologiniu požiūriais, ir kad būtų kuo labiau sumažinta žmonių sveikatai ir aplinkai gresianti rizika. Taikant integruotąjį kenkėjų valdymą siekiama auginti sveikus pasėlius kuo mažiau pažeidžiant žemės ūkio ekosistemas ir skatinama taikyti natūralius kenkėjų kontrolės mechanizmus.

79Pesticidų sąvoka (be kitų dalykų, apimanti herbicidus, fungicidus, insekticidus) dažnai vartojama kaip augalų apsaugos produkto sinonimas. Vis dėlto pesticidų sąvoka yra platesnė, nes pesticidai naudojami ne tik augalų ir (arba) pasėlių auginimo srityje.

80Išskyrus patikras, atliekamas pagal Direktyvos 2009/128/EB 8 straipsnį (kuriame nustatyta, kad visa pesticidų purškimo įranga turės būti patikrinta iki 2016 m. lapkričio 26 d.).

812014–2020 m. programavimo laikotarpiu skaičius pasikeitė į SMR-10.

822013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1306/2013 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, kuriuo panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 352/78, (EB) Nr. 165/94, (EB) Nr. 2799/98, (EB) Nr. 814/2000, (EB) Nr. 1290/2005 ir (EB) Nr. 485/2008 (OL L 347, 2013 12 20, p. 549).

83Atliekant auditą tikrintas šių su vandens kokybe susijusių teisės aktais nustatytų valdymo reikalavimų laikymasis: 3 reikalavimo, susijusio su nuotekų dumblo paskleidimu žemės ūkio paskirties žemėje, 4 reikalavimo, susijusio su Nitratų direktyvos taikymu, ir 9 reikalavimo, susijusio su augalų apsaugos produktų pateikimu rinkai.

84Į minimalius trąšų naudojimo reikalavimus, be kitų dalykų, turi būti įtraukti pagal Nitratų direktyvą nustatyti geros žemės ūkio praktikos kodeksai (žr. 102 dalį), skirti ūkiams, esantiems ne nitratų pažeidžiamose zonose, ir reikalavimai dėl taršos fosforu.

85Į minimalius augalų apsaugos produktams keliamus reikalavimus, be kitų dalykų, turi būti įtraukti reikalavimai turėti leidimą naudoti tokius produktus ir vykdyti mokymo įpareigojimus, nacionalinėje teisėje nustatyti saugaus laikymo reikalavimai, paskleidimo mechanizmų tikrinimo reikalavimai ir pesticidų naudojimo arti vandens ir kitų jautrių vietovių taisyklės.

86Pavyzdžiui, erozijai labai jautrūs eilėmis sėjami pasėliai, pavyzdžiui, kukurūzai, saulėgrąžos ir cukriniai runkeliai.

87Panašią pastabą Audito Rūmai pateikė Specialiojoje ataskaitoje Nr. 4/2014, 46 dalyje.

88Remiantis Rumunijos statistikos tarnybos paskelbtais duomenimis, 54 % ūkių plotas mažesnis kaip vienas hektaras, tai sudaro apie 10 % žemės ūkio paskirties žemės.

892009 m. lapkričio 30 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1122/2009, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu, moduliavimu ir integruota administravimo ir kontrolės sistema pagal tame reglamente numatytas ūkininkams skirtas tiesioginės paramos sistemas, ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu pagal vyno sektoriui numatytą paramos sistemą (OL L 316, 2009 12 2, p. 65).

90Visose keturiose valstybėse narėse, atsižvelgiant į tam tikrus tinkamų veiksnių nustatymo sunkumus, su metais keitėsi parenkant imtį taikyti rizikos veiksniai.

91Komisijos reglamente nustatytas įprastas sumažinimas yra 3 % skirtos sumos. Valstybės narės gali nuspręsti nenustatyti jokio sumažinimo arba jo normą sumažinti iki 1 %, arba ją padidinti iki didžiausios galimos normos – 5 %. Didesnės normos taikomos pakartotiniais reikalavimų nesilaikymo atvejais ir atvejais, kai valstybės narės mano, kad reikalavimų nesilaikoma sąmoningai.

92Žr. Specialiosios ataskaitos Nr. 8/2008 69 dalį.

93Kiekvienoje iš aplankytų valstybių narių parengta po vieną kaimo plėtros programą.

94Panašią pastabą Audito Rūmai pateikė Specialiosios ataskaitos Nr. 4/2014 52 dalyje.

95Nors kaimo plėtros programų poveikio aplinkai vertinimų projektai buvo parengti 2006 m., su upių baseinų valdymo planais susijusi aplinkos analizė turėjo būti pabaigta rengti ne vėliau kaip 2004 m. gruodžio 22 d. (Vandens pagrindų direktyvos 5 straipsnis).

962006 m. gruodžio 15 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1974/2006, nustatantis išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 1698/2005 dėl Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) paramos kaimo plėtrai taikymo taisykles (OL L 368, 2006 12 23, p. 15).

97Rumunijoje saugojimo įrenginius paprastai parūpina vietos valdžios institucijos. Šios valdžios institucijos negalėjo gauti subsidijos pagal kaimo plėtros programą.

982014–2020 m. programavimo laikotarpiu aptariamos keturios valstybės narės tokiai pat priemonei skyrė mažiau lėšų. Pirmiausia tai pasakytina apie Slovakiją (63 % mažiau) ir Vengriją (43 % mažiau).

99Remiantis A. Bastrup-Birko ir P. Gunderseno straipsniu „Vandens kokybės gerinimas Danijoje apželdinant mišku žemės ūkio nuotekų surinkimo vietas, remiantis INCA modeliu“ (angl. „Water quality improvements from afforestation in an agricultural catchment in Denmark illustrated with the INCA model“), paskelbtu žurnalo „Hydrology and Earth System Sciences“ 8 tomo 4 laidoje, p. 764–777, „pakeitus žemės naudojimo būdą – nuo intensyvaus žemės ūkio perėjus prie apželdinimo mišku, gerokai sumažinamas vandens, kuriame yra ištirpusių nitratų, skverbimasis į požeminius ir paviršinius vandenis – daugiausia dėl to, kad nutraukiamas azoto patekimas į dirvą, kai ji tręšiama trąšomis ir mėšlu“.

100Komisijai pateikti duomenys apie iš anksto nustatytą rodiklį „R6 – sėkmingai tvarkomas plotas, prisidedantis prie vandens kokybės gerinimo“: Čekija – 844 717 ha (arba 20 % visos žemės ūkio paskirties žemės), Vengrija – 59 959 ha (1 % visos žemės ūkio paskirties žemės).

101Slovakija taip pat nurodė, kad 348 860 ha plotui taikoma 226 priemonė „miškininkystės potencialo atkūrimas ir prevencinių priemonių diegimas“. Kadangi pagrindinis jos tikslas – atkurti miškus, kuriems žalos padarė gaivalinės nelaimės ir gaisrai, poveikis vandens kokybei nėra tiesioginis, nes miško žemės plotas nepadidėja.

102Ganyklos gali sumažinti dirvožemio eroziją. Be to, ganyklų dirvožemio kokybė paprastai geresnė nei žemės, kurioje auginami pasėliai, ir visada geriau sugeria lietaus vandenį ir (arba) jo sugeria daugiau, todėl sumažėja nuotėkis (taip pat išplaunantis dirvožemyje arba ant jo esančias maistines medžiagas).

103Sėjomainos būdu galima sumažinti dirvožemio eroziją arba jos išvengti.

1042005 m. rugsėjo 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1698/2005 dėl Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) paramos kaimo plėtrai (OL L 277, 2005 10 21, p. 1).

1052011 m. sausio 27 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 65/2011, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 1698/2005 kontrolės procedūrų įgyvendinimo ir kompleksinio paramos susiejimo įgyvendinimo taisyklės, susijusios su paramos kaimo plėtrai priemonėmis (OL L 25, 2011 1 28, p. 8), 11, 12 ir 25 straipsniai.

106Patikinimas, kad įdiegtos kontrolės sistemos suteikia reikiamas garantijas dėl pagrindinių operacijų teisėtumo ir tvarkingumo.

107Žr. Specialiosios ataskaitos Nr. 23/2014 „Su kaimo plėtros lėšų panaudojimu susijusios klaidos: kokios jų priežastys ir kaip jos šalinamos?“ 59, 62, 64 ir 65 dalis (http://eca.europa.eu).

108Taikant 5 % normą (žr. 155 dalį), vidutinė ūkininko tikimybė būti patikrintam yra vienas kartas per 20 metų.

109Kraštutiniais atvejais, kai ūkininkai neįvykdo jokių įsipareigojimų ir susigrąžinama visa pagalba, ūkininkai gali atsidurti tokioje pačioje padėtyje, kokia buvo prieš jiems prisiimant įsipareigojimus.

1102004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/35/EB dėl atsakomybės už aplinkos apsaugą siekiant išvengti žalos aplinkai ir ją ištaisyti (atlyginti) (OL L 143, 2004 4 30, p. 56), kuri buvo iš dalies pakeista Direktyva 2006/21/EB (OL L 102, 2006 4 11, p. 15) ir Direktyva 2009/31/EB (OL L 140, 2009 6 5, p. 114), 2 konstatuojamoji dalis.

111Jos apima visų rūšių veiklą, darančią didelį poveikį vandens būklei.

112Vandens paslaugų teikimo sąnaudos apima aplinkosaugos ir išteklių sąnaudas. Aplinkosaugos sąnaudos – tai sąnaudos, susijusios su vandens naudojimo būdų žala aplinkai ir ekosistemoms, taip pat subjektams, kurie naudojasi aplinka (pavyzdžiui, vandens ekosistemų ekologinės kokybės pablogėjimas arba produktyvaus dirvožemio druskėjimas ir blogėjimas). Išteklių sąnaudos – tai prarastų galimybių sąnaudos, taikant kitus naudojimo būdus patiriamos dėl išteklių eikvojimo didesniu tempu nei jie natūraliai pasipildo arba atsikuria (pavyzdžiui, dėl požeminio vandens pereikvojimo).

1132015 m. kovo 9 d. COM(2015) 120 final „Vandens pagrindų direktyva ir Potvynių direktyva: priemonės gerai ES vandens būklei užtikrinti ir potvynių rizikai sumažinti“.

Išvados ir rekomendacijos

166

Aptariamos keturios valstybės narės dar turi nemažai nuveikti, kad užtikrintų gerą paviršinių vandens telkinių kokybę – pagrindinį Vandens pagrindų direktyvos tikslą. Joms reikės dėti didesnes pastangas, kad paspartintų pažangą vandens kokybės gerinimo srityje.

Upių baseinų valdymo planų naudojimas siekiant užtikrinti geresnę vandens kokybę

167

Vienas iš didžiausių 2000 m. priimtos Vandens pagrindų direktyvos privalumų buvo tas, kad joje numatyta kaip integruotą vandentvarkos priemonę naudoti upių baseinų valdymo planą, tačiau faktiškai planai turėjo trūkumų, susijusių su taršos poveikio ir taisomųjų priemonių nustatymu.

168

Aptariamų keturių valstybių narių 2009 m. upių baseinų valdymo planus palyginus su 2015 m. atnaujintais planų projektais matyti, kad ekologinė ir cheminė vandens telkinių būklė pagerėjo nedaug. Vis dėlto, Audito Rūmai atkreipia dėmesį, kad su atskirais elementais susijusi pažanga gali būti nepastebėta dėl taisyklės, pagal kurią nustačius bent vieno standarto viršijimą, laikoma, kad telkinys blogos cheminės būklės, taikymo¹¹⁴. Tokio nedidelio pagerėjimo buvo galima tikėtis atsižvelgiant į tai, kad dideliam vandens telkinių skaičiui nebuvo taikomas reikalavimas iki 2015 m. užtikrinti gerą jų būklę (žr. 26–24 ir 45 ir 46 dalis).

169

Dėl aptariamų keturių valstybių narių stebėjimo sistemų trūkumų gauta nepakankamai duomenų apie taršos, dėl kurios vandens telkinio nėra gera, rūšį ir santykinę įvairių taršos šaltinių reikšmę. Galimybei palyginti duomenis neigiamos įtakos turėjo ir tai, kad labai skyrėsi aptariamų keturių valstybių narių vertintų konkrečių fizinių ir cheminių teršalų skaičius. Nesant išsamių duomenų, sunku nustatyti tikslines ir ekonomiškai efektyvias priemones (žr. 28–32 dalis).

170

Dėl menko valstybių narių užmojo nustatant padėties ištaisymo priemones upių baseinų valdymo planų pridėtinė vertė šioje srityje buvo nedidelė (žr. 33–41 dalis):

—juose daugiausia dėmesio skirta vadinamosioms pagrindinėms priemonėms, t. y. galiojančių teisės aktų (ES direktyvų) įgyvendinimui;

—vadinamosiomis kitomis pagrindinėmis ir papildomomis priemonėmis buvo sprendžiami ne visi taršos klausimai, nebuvo atliktas kai kurių kitų priemonių teikiamų galimybių įvertinimas arba jų apimtis buvo neaiški.

171

Be to, upių baseinų valdymo planuose geriausiu atveju tik iš dalies nurodytas numatomas įvairių priemonių poveikis. Pateikta neišsami informacija apie priemonėms įgyvendinti reikalingas lėšas ir jų gavimo galimybes. Ne visada užtikrintas upių baseinų valdymo planus rengiančių įstaigų ir lėšas tvirtinančių bei skirstančių įstaigų tarpusavio veiksmų koordinavimas (žr. 42–44 dalis).

172

Bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis Komisija parengė Vandens pagrindų direktyvos taikymo gaires. Be to, Komisija keliuose komunikatuose valstybėms narės pateikė konkrečias rekomendacijas dėl 2009 m. upių baseinų valdymo planų. Komisija nepradėjo keturių valstybių narių pažeidimo nagrinėjimo procedūrų dėl 2009 m. planuose pastebėtų trūkumų. 2014–2020 m. veiksmų programose nurodyti veiksmai, kurių imamasi, jei nesilaikoma atitinkamos ex ante sąlygos, neapėmė visų šių trūkumų. Vietoj to Komisija pasikliauna valstybių narių geranoriškumu ir įsipareigojimu dėti didesnes pastangas atsižvelgiant į dvišalių susitikimų protokoluose nurodytus prašymus. 2015 m. upių baseinų valdymo planų projektuose dideliam vandens telkinių skaičiui vis dar netaikomas geros būklės užtikrinimo terminas, nepašalinta daugelis Audito Rūmų ir Komisijos nustatytų trūkumų, susijusių su tinkamų priemonių nustatymu (žr. 47–50 dalis).

1 rekomendacija

Komisija turėtų:

a)parengti rekomendacijas dėl labiau diferencijuoto ataskaitų teikimo apie vandens kokybės gerinimo pažangą, kuri dabar nepastebima dėl taisyklės, pagal kurią nustačius bent vieno standarto viršijimą, laikoma, kad telkinys blogos cheminės būklės, taikymo;

b)pagerinti duomenų palyginimo galimybes, pavyzdžiui, sumažinant fizinių ir cheminių medžiagų, pagal kurias vertinama ekologinė būklė, skaičiaus skirtumus;

c)toliau stebėti valstybių narių pažangą siekiant Vandens pagrindų direktyvoje nustatyto tikslo – užtikrinti gerą vandens kokybę.

Valstybės narės turėtų:

d)užtikrinti gerą vandens kokybės stebėjimą siekiant gauti tikslią informaciją apie kiekvieno vandens telkinio taršos padėtį ir šaltinį, kad būtų galima parengti geriau pritaikytas priemones ir padidinti taisomųjų priemonių ekonominį veiksmingumą. Pavyzdžiui, žemės ūkyje galėtų būti veiksmingai suderintos privalomos ir savanoriškos priemonės;

e)upių baseinų valdymo planuose i) aiškiai pagrįsti, kodėl netaikomi Vandens pagrindų direktyvoje nustatyti terminai, ii) pateikti informaciją apie tai, kaip bus finansuojamas priemonių įgyvendinimas, ir iii) pateikti informaciją apie numatomą priemonių poveikį;

f)užtikrinti upių baseinų valdymo planuose priemones nustatančių įstaigų ir projektų finansavimą tvirtinančių įstaigų veiksmų koordinavimą.

Dėl miesto ir pramoninių nuotekų atsiradusios taršos mažinimo priemonių įgyvendinimas

173

Valstybės narės padarė pažangą šalindamos miesto nuotekų valymo įrenginių išleidžiamų nuotekų organinę taršą ir taršą maistinėmis medžiagomis. Vis dėlto esamos nuotekų taršos mažinimo priemonės, pavyzdžiui, reikalavimų vykdymo užtikrinimo mechanizmas ir vandens taršos mokestis, taikytos nepakankamai veiksmingai.

Aglomeracijos

174

Įgyvendinant Miesto nuotekų valymo direktyvą (žr. 53–65 dalis), t. y. taikant pagrindinę su aglomeracijų keliama tarša susijusią priemonę, padaryta pažanga nuotekų surinkimo (t. y. prie kanalizacijos sistemos ir nuotekų valymo įrenginių prijungtų namų ūkių skaičiaus didinimo) ir tinkamo nuotekų valymo srityse. Tačiau visos keturios valstybės narės atsiliko nuo tvarkaraščio, pagal kurį turėtų būti užtikrintas direktyvos įgyvendinimo tarpinių ar galutinių terminų laikymasis (taip pat žr. Specialiojoje ataskaitoje Nr. 2/2015 pateiktas išvadas ir rekomendacijas).

175

2009 m. planuose trūko informacijos apie vadinamąsias kitas pagrindines ir papildomas priemones, būtinas taikyti vandens telkiniams, kurių gera būklė nebuvo užtikrinta:

—nenurodyta, kaip bus susidorojama su apkrova, susidarančia dėl nuotekų, kurios dar nenukreipiamos į valymo įrenginius (individualioms sistemoms tenkančia apkrova, kurios šaltinis yra didesnės ar lygios 2 000 g. e. aglomeracijos, ir apkrova, kurios šaltinis yra mažesnės kaip 2 000 g. e. aglomeracijos) (žr. 58–60 dalis);

—nenurodyta, kokiems miesto nuotekų valymo įrenginiams būtina taikyti griežtesnes išmetamųjų teršalų ribines vertes (išskyrus Rumunijos planą) (žr. 66–65 dalis);

—nesprendžiamas mikroteršalų klausimas. ES teisės aktuose ir aptariamų keturių valstybių narių nacionalinės teisės aktuose nėra nuostatų dėl išmetamųjų teršalų ribinių verčių (žr. 69–70 dalis).

176

Dėl reikalavimų vykdymo užtikrinimo mechanizmo Audito Rūmai daro išvadą, kad vidaus patikrų sistema, kurią nuotekų valymo įrenginių operatoriai privalo taikyti savo ištakiams, iš esmės buvo patenkinama. Tačiau viešųjų patikrinimų sistema turi trūkumų, nes nustatytas patikrinimų dažnumas, o kai kuriose valstybėse narėse jis buvo mažas (Slovakijoje) arba jo nebuvo galima įvertinti (Vengrijoje). Be to, Rumunijoje patikrinimų atgrasomasis poveikis buvo nedidelis, nes viršijus išmetamųjų teršalų ribines vertes pirmenybė teikiama įspėjimams, o ne baudoms (žr. 71–78 dalis).

177

Taikant principą „teršėjas moka“, nuotekų išleidėjai privalo mokėti vandens taršos mokestį, tačiau Čekijoje, Rumunijoje ir Slovakijoje taikomos tam tikros išimtys. Nustatant mokestį atsižvelgiama ne į visus parametrus, kuriais apibūdinama tarša maistinėmis medžiagomis, aptariamose valstybėse narėse labai skiriasi už kiekvieną teršalą (išleidžiamą jo kiekį, išreikštą mg/l) mokėtinos mokesčio sumos. Čekijoje ir Slovakijoje mokestis gali skatinti laikytis pagal kai kuriuos parametrus leidimuose nustatytų išmetamųjų teršalų ribinių verčių (nes laikantis šių ribinių verčių mokestis neimamas), o Vengrijoje ir kartais Rumunijoje mokestis gali skatinti viršyti išmetamųjų teršalų ribines vertes pagal parametrus, kuriems taikomas mokestis. Tai, ar mokestis veikia kaip skatinimo priemonė, priklauso nuo mokėtinų sumų: atgrasomasis poveikis nebuvo įvertintas nė viename upių baseinų valdymo plane (žr. 79–82 dalis).

Pramoniniai įrenginiai

178

Tam tikrų kategorijų pramoniniams įrenginiams taikoma Pramoninių išmetamųjų teršalų direktyva (tai vadinamoji pagrindinė priemonė). Pagal pramonės šakas Komisijos patvirtintose išvadose dėl geriausių turimų metodų nurodomos išmetamųjų teršalų ribinės vertės. 2015 m. pabaigoje patvirtintos tik septynios tokios išvados (žr. 85 dalį).

179

2009 m. upių baseinų valdymo planuose trūko vadinamųjų kitų pagrindinių ir papildomų priemonių, taikytinų vandens telkiniams, kurių gera būklė nebuvo užtikrinta: nenustatyta priemonių, skirtų konkretiems teršalams arba konkretiems išleidėjams (pavyzdžiui, nenurodytos konkrečios medžiagas ir ribos, kurios turėtų būti įtrauktos į leidimus išleisti nuotekas). Vis dėlto Vengrija ir Slovakija savo upių baseinų valdymo planuose numatė leidimų išdavimo procedūrų arba konkrečių leidimų peržiūros priemones. Tačiau, Audito Rūmų nuomone, šios peržiūros nebuvo veiksmingos dėl įvairių trūkumų ir netinkamo vykdymo (žr. 87–92 dalis).

180

Audito Rūmai daro išvadą, kad (pagal žr. 89–91 dalis):

—nustatydamos išmetamųjų teršalų ribines vertes kompetentingos institucijos iš dalies yra priklausomos nuo pačių išleidėjų teikiamos informacijos. Pirmiausia tai pasakytina apie atvejus, kai nacionalinės teisės nuostatomis nustatomos tik rekomenduojamos ribos arba kai ribų išvis nenustatoma;

—pramonines nuotekas priimančių miesto nuotekų valymo įrenginių leidimuose išleisti nuotekas tik keliais atvejais buvo nurodytos teršalų, išskyrus organines ir maistines medžiagas, ribos.

181

Dėl reikalavimų vykdymo užtikrinimo, atliekama nedaug viešųjų patikrų, kurių objektas – netiesiogiai, per viešąjį kanalizacijos tinklą, įrenginių, kuriems netaikoma Pramoninių išmetamųjų teršalų direktyva, išleidžiamos nuotekos. Dažniausiai (85 % atvejų iš 28 tikrintų nuotekų valymo įrenginių imties) miesto nuotekų valymo įrenginių operatoriai atlikdavo pramoninių įrenginių patikrinimus vietoje. Tačiau Čekijoje ir Slovakijoje nustatytos baudos veikiausiai daro tik nedidelį atgrasomąjį poveikį. Padėtis tiesioginio išleidimo srityje yra panaši į aprašytąją 176 dalyje (miesto nuotekų valymo įrenginių patikrinimai) (žr. 93–97 dalis).

182

Vandens taršos mokestis retai skatina laikytis leidimuose nurodytų išmetamųjų teršalų ribinių verčių arba užtikrinti griežtesnių ribinių verčių laikymąsi, nes mokestis taikomas tik nedaugeliui teršalų (organinėms medžiagoms, maistinėms medžiagoms ir keliems sunkiesiems metalams) (žr. 98 dalį).

2 rekomendacija

Komisija turėtų:

a)įvertinti, kaip būtų geriausia nustatyti privalomus kriterijus, norint užtikrinti valstybių narių atliekamų nuotekų valymo įrenginių, kuriems netaikoma Pramoninių išmetamųjų teršalų direktyva, patikrinimų veiksmingumą.

Valstybės narės turėtų:

b)nurodyti, kuriems vandens telkiniams dėl nepatenkinamos jų kokybės būtina nustatyti konkretiems išleidėjams skirtas priemones. Miesto nuotekų valymo įrenginių leidimuose reikėtų nustatyti išmetamųjų teršalų ribines vertes, kurios būtų griežtesnės už organinės taršos ir taršos maistinėmis medžiagomis parametrams teisės aktais nustatytas ribines vertes, taip pat nustatyti ribines vertes prioritetinėms ir kitoms cheminėms medžiagoms arba mikroteršalams;

c)įvertinti ir užtikrinti reikalavimų vykdymo užtikrinimo mechanizmų veiksmingumą, ypač užtikrintiną aprėptį ir taikomų nuobaudų atgrasomąjį poveikį;

d)įvertinti galimybę vandens taršos mokestį taikyti kaip ekonominę priemonę ir kaip būdą principą „teršėjas moka“ pritaikyti bent pagrindinėms medžiagoms, kurios daro neigiamą poveikį vandens kokybei.

Žemės ūkyje keliamos pasklidosios taršos mažinimo priemonių įgyvendinimas

183

Apskritai valstybė narės geriau išnaudojo Nitratų direktyvą, tačiau nepakankamai išnaudojo visas esamas priemones, pavyzdžiui, reikalavimų vykdymo užtikrinimo mechanizmus, GAAB standartus teikiant kompleksinę paramą, kaimo plėtos priemones ir principą „teršėjas moka“.

184

Įgyvendindamos Nitratų direktyvą – pagrindinę žemės ūkyje keliamos taršos mažinimo priemonę, Čekija, Vengrija ir Rumunija pamažu griežtino reikalavimus, kurių ūkininkai turėtų laikytis nitratų pažeidžiamose zonose. Tam didžiausios įtakos turėjo Komisijos veiksmai. Slovakija nepakankamai atsižvelgė į Komisijos pasiūlymus, todėl 2012 m. Komisija Slovakijos atžvilgiu pradėjo pažeidimo nagrinėjimo procedūrą (žr. 101–110 dalis).

185

Vis dėlto, nepaisant to, kad trijose valstybėse narėse padėtis pagerėjo, vis dar būtina griežtinti reikalavimus. (žr. 111–115 dalis).

186

Eutrofikacijos tendencijos negalima įvertinti dėl duomenų rinkinių nepalyginamumo. Audito Rūmai atkreipia dėmesį, kad Nitratų direktyvoje nustatytas ataskaitinis laikotarpis nesutampa su Vandens pagrindų direktyvoje nustatytu ataskaitiniu laikotarpiu (žr. 113 ir 114 dalis).

187

Dėl vadinamųjų kitų pagrindinių ir papildomų priemonių (žr. 123–129 ir 135–137 dalis) Audito Rūmai daro išvadą, kad:

—pesticidų naudojimo valdymo priemonės buvo aiškiai neapibrėžtos arba buvo pagrįstos pesticidų valdymo veiksmų planais. Tačiau šiuose planuose trūksta kiekybinių tikslų, įgyvendinimo terminų ir informacijos apie priemonėms įgyvendinti reikalingą finansavimą. Iki 2015 m. vidurio Komisija nepradėjo nė vienos pažeidimo nagrinėjimo procedūros dėl šių planų trūkumų;

—GAAB standartai ir vadinamieji minimalūs reikalavimai kaimo plėtros srityje turėtų būti dar labiau sugriežtinti. Komisija sistemingai nevertina reikalavimų tinkamumo, atsižvelgiant į ES vandens politikos tikslų laikymosi veiksmingumą, o tik atliekamos patikros, kurių metu tikrinamas jų buvimas ir tinkamumas;

—valstybės narės nenustatė fosforo trąšų kiekio, taikomo žemei (kg/ha), ribų;

—valstybės narės iš esmės taiko savanoriškas agrarinės aplinkosaugos priemones.

188

Sprendžiant su vandens kokybe susijusias problemas nevisiškai išnaudojamos kaimo plėtros priemonių teikiamos galimybės (žr. 145–154 dalis):

—2007–2013 m. programavimo laikotarpiu žemės ūkio paskirties žemė, kuriai buvo taikomi vandens kokybei palankūs agrarinės aplinkosaugos įpareigojimai, sudarė 15–30 %. Tačiau didelė šios žemės dalis susijusi su ūkininkų įsipareigojimais dėl esamų ganyklų išlaikymo. Išlaikymas yra teigiamas dalykas, tačiau vandens kokybė dėl to negerėja. Be to, kadangi šių įpareigojimų turi būti laikomasi tik penkerius–septynerius metus, nebūtinai yra užtikrinamas ilgalaikis poveikis vandens kokybei;

—su vienam žemės hektarui tenkančiu azotinių trąšų kiekiu susiję apribojimai beveik siekia Rumunijoje ir Slovakijoje taikomą vidurkį arba jį viršija, todėl papildoma nauda vandens kokybei veikiausiai bus maža.

189

Ūkininkui gali būti taikomi labai įvairūs reikalavimų vykdymo užtikrinimo mechanizmai: ES reglamentuojamos kompleksinės paramos patikros, kaimo plėtros išmokų patikros, taip pat nacionalinės patikros pagal Nitratų direktyvą ir augalų apsaugos produktų srityje (žr. 116–122, 130–132, 138–144 ir 155–157 dalis). Visoms šioms patikroms būdingi tam tikri trūkumai, pavyzdžiui, svarbūs įrodymai yra pačių ūkininkų pateiktos deklaracijos. Be to,

—su kaimo plėtra susijusios kompleksinės paramos ir patikrų atgrasomasis poveikis yra nedidelis. Iš esmės taip yra dėl jų struktūros: maža aprėptis (atitinkamai 1 % ir 5 %) ir sankcijos (pagalbos mažinimas) yra ne tokios reikšmingos kaip reikalavimų laikymosi sąnaudos. Pagal Nitratų direktyvą atliekamos vadinamosios nacionalinės patikros turi panašių trūkumų;

—visos valstybės narės, išskyrus Slovakiją, savo pesticidų valdymo veiksmų planuose nurodė, kad būtina gerinti su pesticidais susijusių įpareigojimų vykdymo užtikrinimą. Audito metu aptariamos keturios valstybės nenurodė su jų patikromis susijusios aprėpties, kuri turėtų būti užtikrinta, ir baudų už visų rūšių pažeidimus.

190

Be to, integruoto pesticidų valdymo principas teikiant kompleksinę paramą privalomu reikalavimu taps tik tada, kai bus padaryta pažanga gairių rengimo, profesinės kvalifikacijos ir patikrinamų reikalavimų nustatymo srityse (žr. 131 dalį).

191

Žemės ūkyje keliamos pasklidosios taršos srityje taikant principą „teršėjas moka“, susiduriama su metodiniais sunkumais. Reikalavimų ūkininkams nustatymas neteikiant finansinės kompensacijos (pavyzdžiui, kaip ta daroma pagal nitratų valdymo veiksmų programas) dažnai laikomas vienu iš principo „teršėjas moka“ įgyvendinimo būdų. Už reikalavimų nesilaikymą taikomomis nuobaudomis gali būti kompensuojamos dėl taršos patirtos sąnaudos. Tačiau Audito Rūmai nustatė įvairių baudų skyrimo trūkumų. Kitas šio principo įgyvendinimo būdas yra aplinkosaugos mokesčių taikymas (pavyzdžiui, trąšų arba pesticidų apmokestinimas); Čekija ir Slovakija ketina išnagrinėti tokių mokesčių taikymą. Komisija nereikalavo, kad aptariamos valstybės narės imtųsi konkrečių veiksmų išlaidoms susigrąžinti ir neišleido rekomendacijų dėl galimų išlaidų susigrąžinimo būdų (žr. 158–165 dalis).

3 rekomendacija

Komisija turėtų:

a)toliau dėti pastangas siekdama užtikrinti, kad valstybės narės kuo geriau išnaudotų Pagal nitratų direktyvą rengiamų veiksmų programų reikalavimus ir per pagrįstą laikotarpį įgyvendintų pesticidų valdymo veiksmų planus;

b)sistemingai vertinti ne tik valstybių narių priimtų GAAB standartų ir minimalių reikalavimų buvimą, bet ir tinkamumą;

c)apsvarstyti galimybę dėl įpareigojimo nustatyti fosforo kiekio, taikomo žemei, apribojimus, kaip tai daroma azoto atveju;

d)sumažinti valstybių narių ataskaitų apie eutrofikacijos būklę dubliavimo galimybę suderindamos ataskaitų teikimą pagal Nitratų direktyvą ir Vandens pagrindų direktyvą ir skatinti naudotis 2009 m. eutrofikacijos vertinimo gairėmis, kad pagal abi direktyvas būtų taikomi tokie pat vertinimo parametrai;

e)parengti rekomendacijas dėl galimų pasklidosios taršos srityje taikytinų išlaidų susigrąžinimo būdų.

Valstybės narės turėtų:

f)nitratų valdymo veiksmų planuose, pesticidų valdymo planuose, pagal GAAB ir agrarinės aplinkosaugos išmokų tikslais nustatyti reikalavimus, pagal kuriuos būtų pakankamai reikšmingai mažinamas trąšų ir pesticidų patekimas į dirvą ir užtikrinama tinkama apsauga nuo erozijos;

g)įvertinti ekonominių priemonių (pavyzdžiui, aplinkosaugos mokesčių) taikymo galimybę siekiant paskatinti mažinti taršą ir užtikrinti principo „teršėjas moka“ taikymą.

Komisija ir valstybės narės turėtų remdamosi reikalavimų vykdymo užtikrinimo mechanizmų (ES ir nacionalinių) aprašu nustatyti būdus, kuriais būtų supaprastinta patikrų struktūra ir įgyvendinimas ir užtikrintas patikrų veiksmingumas.

Šią ataskaitą priėmė II kolegija, vadovaujama Audito Rūmų nario Henri GRETHEN, 2015 m. gruodžio 9 d. Liuksemburge įvykusiame posėdyje.

Audito Rūmų vardu

Pirmininkas
Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA

114Galutinė vandens telkinio būklė nustatoma pagal vertinimo procedūros metu nustatytą blogiausią elementą.

Priedai

I priedas

Dunojaus upės baseino rajono apžvalga

© Tarptautinė Dunojaus apsaugos komisija (TDAK).

II priedas

Paviršinių vandens telkinių tarša
(2009 m. upių baseinų valdymo planai)

1. Procentinė paviršinių vandens telkinių, kuriems daro poveikį įvairūs taršos šaltiniai, dalis

Taršos šaltiniai | Čekija | Vengrija | Rumunija | Slovakija
Sutelktieji taršos šaltiniai | 46% | 19% | 8% | Nėra duomenų
Pasklidieji taršos šaltiniai | 61% | 25% | 32% | Nėra duomenų

Šaltinis: valstybių narių per WISE pateikta informacija.

2. Procentinė paviršinių vandens telkinių, kuriems daro poveikį įvairių rūšių tarša, dalis

Taršos rūšys | Čekija | Vengrija | Rumunija | Slovakija
Praturtinimas organinėmis medžiagomis | 31% | 27% | 13% | Nėra duomenų
Praturtinimas maistinėmis medžiagomis | 61% | 45% | 32% | Nėra duomenų
Užterštumas prioritetinėmis medžiagomis arba kitais konkrečiais teršalais | 31% | 2% | 4% | Nėra duomenų

Šaltinis: valstybių narių per WISE pateikta informacija.

III priedas

Miesto nuotekų valymo direktyvoje nustatytos išmetamųjų teršalų ribinės vertės

Parametrai
Koncentracija
Minimalus taršos sumažinimas²

Antrinis valymas

Biocheminis deguonies suvartojimas (BDS₅)
25 mg/l
70–90

Cheminis deguonies suvartojimas (ChDS)
125 mg/l
75

Bendras suspenduotų kietųjų dalelių kiekis (TSS)
35 mg/l

60 mg/l
(taikoma aglomeracijoms, kurių g. e. nuo 2 000 iki 10 000)
90

70
(taikoma aglomeracijoms, kurių g. e. nuo 2 000 iki 10 000)

Valymas pagal griežtesnius reikalavimus

Bendras fosforo kiekis (Pbendras)
2 mg/l
(taikoma aglomeracijoms, kurių g. e. nuo 10 000 iki 100 000)

1 mg/l
(taikoma aglomeracijoms, kurių g. e. didesnis kaip 100 000)
80

Bendras azoto kiekis¹ (Nbendras)
15 mg/l
(taikoma aglomeracijoms, kurių g. e. nuo 10 000 iki 100 000)

10 mg/l
(taikoma aglomeracijoms, kurių g. e. didesnis kaip 100 000)
70–80

1Bendras azoto kiekis – tai bendro azoto kiekio pagal Kjeldalį (organinis N + NH₃), nitratinio azoto (NO₃) ir nitritinio azoto (NO₂) kiekių suma.

2Ištakio daromos apkrovos sumažinimas.

IV priedas

Vandens taršos mokestis: dydis pagal teršalus (eurai¹už toną)

Teršalai | Čekija | Vengrija | Rumunija | Slovakija
ChDS | 576,9 | 285,2 | 10,4 | 199,2
BDS₅ | — | — | 10,4 | —
TSS | 72,1 | — | 2,5 | 99,6
Pbendras | 2 523,9 | 4 753,8 | 41,5 | 3 319,4
Nbendras | — | — | 41,5 | 497,9
Nneorg. | 1 081,7 | 570,5 | — | —
N-NH4 (amoniakinis azotas) | – | – | 41,5 | 497,9
Hg (gyvsidabris) | 721 110,5 | 697 217,5 | 10 384,1 | 497 908,8
Ištirpusios neorganinės druskos | 18,0 | — | — | 16,6
Cd (kadmis) | 144 222,1 | 139 443,5 | 10 384,1 | 99 581,8
AOX (absorbuojamieji organiniai halogenai) | 10 816,7 | — | — | 6 638,8
Cr (chromas) | — | 27 888,7 | 2 596,0 | —
Ni (nikelis) | — | 27 888,7 | 2 596,0 | —
Pb (švinas) | — | 27 888,7 | 2 596,0 | —
Cu (varis) | — | 13 944,3 | 2 596,0 | —
Zn (cinkas) | — | — | 124,57 | —
Fenoliai | — | — | 41,51 | —
As (arsenas) | — | — | 8 074,5 | —
Co (kobaltas) | — | — | 124,6 | —
| — | — | ir daugiau² | —

1Čekijos kronomis, Vengrijos forintais ir Rumunijos lėjomis išreikštos sumos perskaičiuotos į eurus taikant 2014 gruodžio 31 d. valiutų kursus.

2Rumunijoje mokestis mokamas už šias teršalų grupes: i) bendrieji cheminiai rodikliai (22), ii) specialieji cheminiai rodikliai (11), iii) toksiškų ir labai toksiškų medžiagų rodikliai (9) ir iv) bakteriologiniai rodikliai (2). Lentelėje nurodytos ne visos šios grupės.

Šaltinis: Europos Audito Rūmų atlikta nacionalinės teisės aktų analizė.

V priedas

Nacionalinėje teisėje nustatytos išmetamųjų teršalų ribinės vertės

Toliau pateiktoje lentelėje nurodytos išmetamųjų teršalų ribinės vertės, tam tikroms medžiagoms nustatytos nacionalinės teisės nuostatomis.

(mg/l)

Tiesioginis išleidimas

Čekija
(nurodytas intervalas, nes ribos priklauso nuo veiklos rūšies)
Vengrija
(mažiausios ir didžiausios vertės)²
Rumunija
Slovakija
(nurodytas intervalas, nes ribos priklauso nuo veiklos rūšies)

Arsenas ir jo junginiai
0,5–1,5
0,1–1
0,1
0,1–1

Varis ir jo junginiai
0,5–1
0,1–4
0,1
0,5–1

Cinkas ir jo junginiai
2–3
0,5–10
0,5
1,5–3

Chromas ir jo junginiai
0,1–1
0,2–2
1
0,5–2

Absorbuojamieji organiniai halogenai
0,5–5
0,1–7
—
0,1–2

Kadmis ir jo junginiai
0,2
0,005–0,3
0,2
0,05–0,2

Švinas ir jo junginiai
0,5–1
0,05–0,4
0,2
0,2–1,5

Gyvsidabris ir jo junginiai
0,01–0,05
0,001–0,08
0,05
0,03–0,1

Nikelis ir jo junginiai
0,5–0,8
0,1–2
0,5
0,5–0,8

Benzo(g, h, i)perilenas¹
Policikliniams aromatiniams angliavandeniliams taikoma riba: 0,01
0,015–0,03
—
Policikliniams aromatiniams angliavandeniliams taikoma riba: 0,01

Netiesioginis išleidimas

Čekija
(rekomenduojamos ribos)
Vengrija
(nelaikini vandens srautai)
Rumunija
Slovakija
rekomenduojamos ribos)

Arsenas ir jo junginiai
0,2
0,2
—
0,2

Varis ir jo junginiai
1
2
0,2
1

Cinkas ir jo junginiai
2
2
1
2

Chromas ir jo junginiai
0,3
1
1,5
0,8

Kadmis ir jo junginiai
0,1
0,1
0,3
0,1

Švinas ir jo junginiai
0,1
0,2
0,5
0,3

Gyvsidabris ir jo junginiai
0,05
0,05
Draudžiama
0,05

Nikelis ir jo junginiai
0,1
1
1
0,2

1Benzo(g,h,i)perilenas yra policiklinis aromatinis angliavandenilis.

2Vengrijos teisės aktuose nustatytos ribinės vertės pagal veiklos rūšis (technologinės ribos) ir teritorinės ribos (atsižvelgiant į vandens telkinio, į kurį išleidžiamos nuotekos, rūšį). Leidimą išduodanti institucija gali nukrypti nuo šių ribų, tačiau privalo laikytis teisinėje sistemoje kiekvienai medžiagai nustatytų didžiausiųjų ir mažiausiųjų ribų.

Komisijos atsakymas

Santrauka

V

Kad būtų galima teikti ataskaitas apie dalinį vandens kokybės pagerėjimą¹, 2015 m. Komisija ir valstybės narės parengė Bendrosios įgyvendinimo strategijos (BĮS) rekomendacinį dokumentą „Informavimas apie įgyvendinant antrąjį Upių baseinų valdymo planą (UBVP) padarytą pažangą siekiant geros vandens būklės“.

VI

Komisija laikosi nuomonės, kad 2009 m. planai suteikia didelę pridėtinę vertę. Pavyzdžiui, pirmą kartą pateikiama visų atitinkamų pavojų ir poveikio baseine apžvalga (įskaitant Dunojaus tarptautiniame plane pateikiamą apžvalgą tarptautiniu lygmeniu), taip pat nustatytos taršos rūšys ir šaltiniai.

Tačiau Komisija sutinka, kad priemonės buvo nepakankamo masto, nes pirmajame plane daugiausia dėmesio buvo skiriama pagrindinėms priemonėms.

VII

2005 m. pradžioje į kompleksinio paramos susiejimo sistemą įtraukti svarbūs ES teisės aktai dėl ES vandenų apsaugos nuo žemės ūkio sektoriaus taršos, konkrečiai, Nitratų direktyva (ND) bei Reglamentas dėl pesticidų. Kai kuriose valstybėse narėse fosforo ir pesticidų tarša reglamentuojama teisės aktuose nustatytais valdymo reikalavimais, atsižvelgiant į dabar įgyvendinamus ES teisės aktus. Kai kuriose valstybėse narėse į veiksmų planus dėl Nitratų direktyvos įtraukti reikalavimai dėl fosforo ir ši direktyva yra įtraukta į kompleksinio paramos susiejimo sistemą.

X

Nuo 2001 m. intensyvi parama teikiama pagal Bendrąją įgyvendinimo strategiją (BĮS) – procesą, kuriam vadovauja Komisija ir valstybės narės.

Pastaraisiais metais Komisija ir valstybės narės gana intensyviai dirbo pagal BĮS sąnaudų susigrąžinimo srityje. Parengtos rekomendacijos dėl aplinkosaugos ir išteklių sąnaudų apskaičiavimo. Paskutinės pastangos papildyti šias rekomendacijas pagal BĮS nebuvo sėkmingos dėl to, kad išsiskyrė valstybių narių ir Komisijos nuomonės. Dabar vyksta diskusijos dėl 2016–2018 m. BĮS darbo programos, ir tam gali reikėti papildomų veiksmų.

Įvadas

13 Antra įtrauka

Agrarinės aplinkosaugos priemonė gali būti taikoma, siekiant išspręsti įvairias aplinkos ir su klimatu susijusias problemas. Vandens kokybė yra tik viena iš tokių problemų.

Šiai priemonei, be kita ko, būdingas tvirtas įvairių veiksmų ir veiklos tarpusavio ryšys, siekiant naudos aplinkai. Tai reiškia, kad veiksmas, kuriuo pirmiausiai siekiama biologinės įvairovės tikslų, taip pat gali būti naudingas (nors labiau netiesiogiai) kitiems gamtos ištekliams, konkrečiai, dirvožemiui ir vandeniui.

Šis priemonės dvilypumas dažnai atspindi tai, kad priemone siekiama pirminių (ir antrinių) tikslų, kurie yra susiję su pagrindiniais aplinkosaugos poreikiais ir SSGG analizėje nustatytomis problemomis. Todėl į tokį tiesioginį ir netiesioginį poveikį turi būti atsižvelgiama aptariant viso agrarinei aplinkosaugai skirto biudžeto įnašą siekiant vandens politikos tikslų.

15

Nuo 2005 m. pagal kompleksinio paramos susiejimo sistemą svarbios teisinės nuostatos dėl, inter alia, aplinkos apsaugos, įskaitant vandens kokybę, yra įtrauktos į bendros žemės ūkio politikos (BŽŪP) sistemą. Be kompleksinio paramos susiejimo sistemos, yra ir kitų lygiai taip pat reikšmingų BŽŪP priemonių, kuriomis remiamas tvarus žemės ūkis, teikiantis naudą klimatui ir aplinkai, taip pat vandens kokybei, konkrečiai, 2014–2020 m. finansiniu laikotarpiu taikomas privalomas tiesioginių išmokų mechanizmo žalinimo komponentas arba ūkių konsultavimo sistema, pagal kurią Vandens pagrindų direktyva ir Tausiojo pesticidų naudojimo direktyva yra privalomojo pobūdžio, taip pat agrarinės aplinkosaugos išmokos.

Audito apimtis ir metodas

20

Daug vandens telkinių neatitinka geros vandens būklės reikalavimų dėl hidromorfologinio poveikio, todėl, siekiant geros jų būklės, vien tik taršos mažinimo priemonių nepakanka.

Pastabos

23

Komisija sutinka, kad taisyklė, pagal kurią nustačius bent vieno standarto viršijimą, laikoma, kad telkinys yra blogos cheminės būklės (angl. „one out all out“), gali nuslėpti dalinį vandens kokybės pagerėjimą.

„One out all out“ metodo sąvoka naudojama Vandens pagrindų direktyvoje, kurioje šis metodas pritaikytas vandentvarkai, kurį taikant atsižvelgiama į visus vandens ištekliams daromus pavojus ir poveikį. Tikslas – užtikrinti, kad vandens kokybė būtų klasifikuojama kaip gera tik tada, kai ji iš tiesų yra gera, o ne tada, kai geri yra keli kokybės elementai ir (arba) rodikliai. Pavyzdžiui, jei vandens telkinys yra smarkiai užterštas vienu konkrečiu teršalu, visų kitų teršalų pašalinimas reikštų pažangą siekiant geros jo būklės (galbūt net didelę pažangą), tačiau vanduo nebus švarus tol, kol nebus išspręsta to konkretaus teršalo problema.

Kad būtų galima teikti ataskaitas apie dalinį vandens kokybės pagerėjimą 2015 m. Komisija ir valstybės narės parengė Bendrosios įgyvendinimo strategijos (BĮS) rekomendacinį dokumentą „Informavimas apie įgyvendinant antrąjį Upių baseinų valdymo planą (UBVP) padarytą pažangą siekiant geros vandens būklės“².

27

Komisija mano, kad, vertinant vandens būklę 2009–2015 m. laikotarpiu, ne visais atvejais upių baseinų valdymo planai gali būti tiesiogiai palyginami. 2009 m. upių baseinų valdymo planuose naudotos vandens būklės vertinimo sistemos dažnai turėjo didelių trūkumų.

Pavyzdžiui, tada, kai buvo paskelbti pirmieji planai, metodai buvo parengti ne visiems biologiniams kokybės elementams (pvz., Vengrijoje, Rumunijoje ir Slovakijoje). Taip pat nustatyta stebėjimo trūkumų (pvz., Čekijoje). Išsamesnės informacijos apie trūkumus rasite Komisijos Vandens pagrindų direktyvos įgyvendinimo ataskaitose. Todėl šios analizės rezultatai turi būti vertinami atsargiai.

29

Komisija mano, kad tai, jog vertinant ekologinę būklę tikrintų medžiagų skaičius buvo skirtingas, iš esmės nebūtinai reiškia blogą įgyvendinimą. Medžiagos turi būti naudojamos klasifikavimui tik tada, kai jos yra susijusios, t. y. jei jos sukelia geros vandens būklės praradimo konkrečiame baseine riziką. Medžiagų, sukeliančių riziką, skaičius labai priklauso nuo esamų pavojų. Taigi, medžiagų skaičiaus skirtumai gali būti pagrįsti.

Tačiau Komisija mano, kad kai kurių valstybių narių naudojamų medžiagų skaičius yra per mažas, nes atitinkamos medžiagos nebuvo tinkamai nustatytos, o stebėjimas buvo nepakankamas. Jei direktyva būtų buvusi teisingai įgyvendinama, į atitinkamas medžiagas būtų buvę atsižvelgta ir klasifikacija būtų buvusi teisinga. Šią problemą Komisija nurodė įgyvendinimo ataskaitoje ir aptarė su susijusiomis valstybėmis narėmis. Komisija mano, kad pagerintas rizikos vertinimas ir stebėjimas bus naudingi rengiant antruosius upių baseinų valdymo planus.

36 Trečia įtrauka

Komisija renka duomenis iš visos ES apie tai, kokio tipo priemonės yra taikomos valstybių narių lygmeniu, siekiant apriboti nutekėjimus (kaip numatyta Miesto nuotekų valymo direktyvos (MNVD) IA priede), koks yra jų veiksmingumas ir praktinis taikymas: šių problemų tyrimas tebevyksta. Tyrimo rezultatai taps pagrindu Komisijai nustatant, kaip būtų galima sistemingai kovoti su nutekėjimų sukeliama tarša ES lygmeniu.

41 Antra įtrauka

Komisija sutinka su Audito Rūmų nuomone ir mano, kad erozijos mažinimo ir taršos prevencijos priemonės turėtų būti konkrečiau nurodytos UBVP, nepriklausomai nuo to, ar jos yra susietos su geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės (GAAB) reikalavimais.

41 Trečia įtrauka

Komisija sutinka, kad priemonės, kuriomis siekiama mažinti vandens taršą pesticidais pagal 11 straipsnio 3 dalies h punktą, turėtų būti konkrečios ir įtrauktos į VPD priemonių programas. Ji pabrėžia, kad Direktyva 2009/128/EB dėl tausiojo pesticidų naudojimo suteikia daug lankstumo valstybėms narėms rengiant veiksmų planus.

44

Komisija žino apie Audito Rūmų valstybėse narėse nustatytas problemas. Valdžios institucijų, rengiančių ir įgyvendinančių veiksmų programas ir kaimo plėtros programas, ir valdžios institucijų, atsakingų už priemonių pagal upių baseinų valdymo planus, koordinavimas išlieka valstybių narių kompetencija. Valstybės narės yra įpareigotos sukurti kompetentingų valdžios institucijų, partnerių ir atitinkamų pilietinės visuomenės atstovų partnerystes veiksmų programoms ir kaimo plėtros programoms rengti ir įgyvendinti.

Kai kuriais atvejais dėl 2007–2013 m. programavimo laikotarpio finansinių asignavimų buvo nuspręsta prieš patvirtinant 2009 m. upių baseinų valdymo planus. Šios koordinavimo problemos sprendžiamos rengiant 2014–2020 m. programavimo laikotarpio veiksmų programas. Be to, ex ante sąlygomis siekiama suderinti investicijas su upių baseinų valdymo planais.

Komisija taip pat norėtų pabrėžti, kad keliose valstybėse narėse, kuriose buvo atliktas auditas, nacionaliniai finansavimo šaltiniai taip pat yra naudojami investicijoms į nuotekų valymo infrastruktūrą, ir jog nemanoma, kad ES finansavimas savo pobūdžiu ar dydžiu atitiktų poreikį.

Komisija nustatė, kad atitinkamų nuostatų dėl sąnaudų susigrąžinimo rengimas turi trūkumų. Pašalinus šiuos trūkumus, būtų galima gauti reguliarias pajamas iš naudotojų ir (arba) teršėjų, ir jas naudoti paramos priemonėms, taip padidinant finansavimo ne ES lėšomis šaltinius.

48

2013–2014 m. dvišalių susitikimų rezultatas – kiekvienai valstybei narei parengtas pagerinimo veiksmų sąrašas, siekiant 2015 m. priimti antrąjį Upių baseino valdymo planą. Į šiuos sutartus veiksmus atsižvelgiama atskirai kiekvienai valstybei narei parengtose rekomendacijose, kurios buvo paskelbtos 2015 m. kovo mėn.

(Komisijos tarnybų darbinis dokumentas SWD (2015) 50 final, žr. 26 išnašą, kurioje pateikiama visa nuoroda).

49

Jei atitinkama ex-ante sąlyga dėl Europos regioninės plėtros fondo ir (arba) Sanglaudos fondo (ERPF / SF) nebuvo įvykdyta veiksmų programos priėmimo metu, valstybės narės parengia veiksmų planus dėl jos įvykdymo iki 2016 m. pabaigos. Veiksmų planas yra sudėtinė veiksmų programos dalis, todėl jo sutartinis vykdymas yra užtikrintas. Komisija vykdo veiksmų planų įgyvendinimo stebėjimą ir gali sustabdyti finansavimą, jei ex-ante sąlyga nėra įvykdyta po 2016 m. Tačiau veiksmai yra susiję tik su ex ante sąlygos įvykdymo kriterijais, kaip nustatyta reglamente, ir jie negali būti naudojami kaip priemonė siekiant užtikrinti atitiktį visiems ES teisės aktams.

Iš dvišalių susitikimų kylantys tolesni veiksmai yra atskiras procesas, ir ne visi tokie veiksmai gali būti įtraukti į veiklos programas.

Bendras Komisijos atsakymas į 56 ir 57 dalių pastabas

Miesto nuotekų valymo direktyvos tikslais Komisija renka duomenis ne apie visus gyventojus, o tik apie gyventojų ekvivalentus 2 000 ar didesnį gyventojų ekvivalentą turinčiose aglomeracijose. Komisija pažymi, kad 3 pav. nurodyti procentiniai dydžiai yra pagrįsti visų gyventojų skaičiumi. Komisija mano, kad tokie duomenys neatspindi aglomeracijų, turinčių 2 000 ar didesnį gyventojų ekvivalentą konkrečioje valstybėje narėje teisinės atitikties.

58

Komisija atkreipia dėmesį į tai, kad Audito Rūmų 58 dalyje nagrinėtos kategorijos nebūtinai yra susijusios su atitikties įpareigojimais pagal Miesto nuotekų valymo direktyvą.

58 Antra įtrauka

Atitikties prasme, individualių sistemų, konkrečiai, septinių rezervuarų, naudojimas atitinka įpareigojimus pagal Miesto nuotekų valymo direktyvą, jei jas naudojant galima pasiekti tokį pat aplinkos apsaugos lygį.

58 Trečia įtrauka

Mažesnį kaip 2 000 gyventojų ekvivalentą turinčioms aglomeracijoms taikomi tik riboti įpareigojimai pagal Miesto nuotekų valymo direktyvą, pvz., nėra įpareigojimo rinkti nuotekas.

63

Komisija pažymi, kad ji taiko specialią metodiką, skirtą įvertinti, kaip valstybės narės laikosi teisinės atitikties reikalavimų³; metodikoje vietoj visos reikalavimus atitinkančios apkrovos procentinės dalies naudojama aglomeracijos samprata. Siekdama pabandyti ir geriau informuoti apie pagerėjimą ir, atitinkamai, suteikti tikroviškesnį padėties valstybėse narėse vaizdą, Komisija 8-ojoje Miesto nuotekų valymo direktyvos įgyvendinimo ataskaitoje įdiegė sąvoką „reikalingos pastangos siekiant atitikties“. 

64

Remiantis Stojimo sutartimi, tik nedidelė Vengrijos dalis priskiriama jautriai zonai. Be to, įstojus Rumunijai, Vengrija, pasinaudodama Miesto nuotekų valymo direktyvos 9 straipsniu suteikta galimybe, įsipareigojo iki 2018 m. gruodžio 31 d. visoje savo teritorijoje pašalinti 75 % maistinių medžiagų (azoto ir fosforo atitinkamai).

65

Komisija jau išsiuntė pirmuosius raštus Čekijai, Slovakijai ir Vengrijai, kuriais siekiama ištirti tariamus Miesto nuotekų valymo direktyvos nuostatų nesilaikymo atvejus (Čekijos Respublikoje) ir tarpinių terminų nesilaikymo atvejus (Slovakijoje ir Vengrijoje). Be to, Komisija šiuo metu rengia tokį pat pirmąjį raštą Rumunijai, kuriuo siekiama ištirti, ar ji laikėsi tarpinių terminų.

Dėl finansavimo tvarumo problemos Komisija siūlo susipažinti su jos atitinkamais atsakymais į Audito Rūmų 2015 m. sausio 28 d. specialiąją ataskaitą Nr. 2/2015 dėl Dunojaus upės baseino.

69

Komisija mano, kad baigiamojo etapo sprendimai gali būti ne pats ekonomiškiausias mikroteršalų problemos sprendimo būdas. Reikėtų įvertinti, kaip būtų galima mažinti teršalus jų susidarymo šaltinyje.

Įgyvendinant svarbiausia būtų tinkamai įvertinti problemos mastą (atliekant tinkamą pavojų ir poveikio analizę ir įdiegiant tinkamus stebėjimo tinklus), o tada – įvertinti, kokios priemonės (ar jų derinys) labiausiai tiktų tikslams pasiekti.

71

Komisija visapusiškai pritaria, kad yra svarbu užtikrinti atitikties reikalavimų laikymąsi ir kad reikia parengti tinkamas tokio laikymosi tikrinimo sistemas. Ši pastaba taikytina dėl visų Audito Rūmų ataskaitoje nurodytų taršos pavojų. Komisija taip pat pripažįsta, kad atitikties reikalavimų patikros ir nuobaudos, taikomos siekiant atgrasyti nuo nustatytų reikalavimo nesilaikymo atvejų, yra susijusios. Komisija siekia 2016 m. pristatyti visoje ES taikytiną bendrą atitikties reikalavimų aplinkos srityje užtikrinimo iniciatyvą.

84

Netiesioginis nuotekų išleidimas iš pramoninių įrenginių turėtų būti reglamentuojamas iš anksto parengtu reglamentu ir (arba) kompetentingos valdžios institucijos išduotu specialiu leidimu. Siekiant Miesto nuotekų valymo direktyvos IC priede apibūdintų tikslų turi būti vykdomas pirminis nuotekų apdorojimas.

90

Žr. Komisijos atsakymą į 84 dalies pastabas.

105

Komisija pažymi, kad tada, kai Komisija atkreipė dėmesį į ūkininkams suteiktus pereinamuosius laikotarpius įsirengti reikalaujamas sandėliavimo patalpas pagal naują 2012 m. priimtą veiksmų programą ir 2013 m. naujai nustatytas nitratams jautrias zonas (NJZ), Vengrijoje mėšlo saugojimo taisyklės jau buvo taikomos.

108

Nors fosforo apribojimai gali padėti įgyvendinti Nitratų direktyvos tikslus, reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad Nitratų direktyvoje nereikalaujama, kad valstybės narės nustatytų fosforo naudojimo standartus. Tačiau pagal Vandens pagrindų direktyvą reikalaujama, kad valstybės narės įdiegtų kontrolės priemones dėl pasklidžiųjų taršos šaltinių ir tose vietose, kur turi būti sprendžiama žemės ūkio sektoriaus išskiriamo fosfato pašalinimo problema, siekiant geros vandens būklės. Tai gali būti daroma vykdant veiksmus pagal Nitratų veiksmų programą arba kitą mechanizmą.

109

Komisija pabrėžia, kad Čekijos veiksmų plano tinkamumas vertinamas atsižvelgiant į vykdomą bandomąjį projektą. Be to, Čekijos VP buvo iš dalies pakeistas 2014 m. ir diskusijos dėl bandomojo projekto apėmė ne tik 2012 m. veiksmų programos versiją, bet ir ir pakeitimą.

115

Komisija atkreipia dėmesį į tai, kad pateikti duomenys yra susiję su eutrofiniais ir hipertrofiniais vandenimis, o ne tik su eutrofiniais vandenimis.

Vertinant eutrofikaciją, taip pat svarbu atsižvelgti į upių baseinų metodą. Pavyzdžiui, didelė nitratų koncentracija gali neturėti reikšmingo poveikio upėms, tačiau sukels eutrofikaciją žemupio pakrančių zonose, kaip kad yra Dunojui įtekant į Juodąją jūrą.

117

Komisija pabrėžia, kad kompleksinio paramos susiejimo sistema nėra Europos aplinkos apsaugos teisės aktų laikymosi užtikrinimo mechanizmas. Taikant kompleksinio paramos susiejimo sistemą išmokos pagal bendrąją žemės ūkio politiką (BŽŪP) susiejamos su tam tikromis taisyklėmis, kurias pažeidus BŽŪP išmokos yra sumažinamos. Taikant kompleksinio paramos susiejimo sistemą iš esmės turėtų būti naudojamos esamos kontrolės sistemos. Tačiau kompleksinio paramos susiejimo sistema taip pat turėtų užtikrinti minimalų kontrolės lygį tada, kai sektoriaus teisės aktai nėra pakankamai veiksmingi. Sankcijos gali būti taikomos tik tokių išmokų gavėjams, o sektorių teisės aktai ir jų laikymosi užtikrinimo mechanizmai taikomi visiems ūkininkams, nepriklausomai nuo vykdomos bendrosios žemės ūkio politikos.

119

Pagal Reglamento Nr. 1306/2013 96 straipsnio 1 dalį valstybės narės gali pasinaudoti egzistuojančiomis administravimo ir kontrolės sistemomis, siekdamos užtikrinti, kad būtų laikomasi kompleksinės paramos taisyklių. Todėl valstybės narės turi pačios organizuoti kompleksinio paramos susiejimo kontrolę.

123

Direktyva valstybėms narėms suteikiama daug lankstumo rengiant nacionalinius veiksmų planus.

124 Antra įtrauka

Komisija atkreipia dėmesį į tai, jog direktyvoje nereikalaujama, kad nacionaliniai veiksmų planai būtų tokio išsamumo.

130

Komisija sutinka, kad Direktyvos 2009/128/EB III priede nustatytuose integruotosios kenkėjų kontrolės bendruosiuose principuose nėra aiškaus teisinio pagrindo, kuriuo remiantis būtų galima nustatyti galimus pažeidimus. Reikalavimas saugoti įrašus ir reikalavimas pagrįsti pesticidų intervenciją, remiantis stebėjimu arba susijusiomis techninėmis konsultacijomis, yra priskiriami išimtims. Taikomas subsidiarumo principas ir agroklimatinių sąlygų, į kurias reikia atsižvelgti, įvairovė neleidžia aiškiai apibrėžti direktyvoje jokių kitų elementų.

131

Komisija sutinka su pastaba, kad nėra jokių ES kiekybinių reikalavimų dėl patikrų aprėpties, išskyrus Direktyvos 2009/128/EB 8 straipsnį, kuriame numatyta, kad pesticidų purškimo įrangos techninė apžiūra būtų atlikta ne vėliau kaip 2016 m. lapkričio 26 d.

134

Minimalūs reikalavimai yra pagrįsti nacionalinėmis taisyklėmis, kurios yra išsamesnės nei ES taisyklės. Todėl tų nacionalinių taisyklių turinys priklauso nuo kiekvienos valstybės narės priimto sprendimo. Šie minimalūs reikalavimai yra tam tikrų kaimo plėtros priemonių pagrindo dalis. Iki 2015 m. sausio 1 d. jie buvo kompleksinio paramos susiejimo sistemos dalis, tačiau, siekiant supaprastinimo ir vienodų sąlygų ūkininkams, vykdant BŽŪP reformą, jie buvo iš tos sistemos pašalinti. Tačiau jie vis dar yra pagrindinių reikalavimų dalis pagal kaimo plėtros programą, todėl juos reikia tikrinti.

136

Žr. Komisijos atsakymą į 134 dalies pastabas.

136 Antra įtrauka

Į Vengrijos 2007–2013 m. kaimo plėtros programą įtraukta trąšų (maisto medžiagų) ir minimalių reikalavimų dėl augalų apsaugos produktų naudojimo apibrėžtis ir specifikacijos.

137

Vykdydama kaimo plėtros programų patvirtinimą, Komisija vertina atitinkamų ex ante sąlygų laikymąsi. Ex ante sąlygų dėl minimalių reikalavimų trąšoms ir augalų apsaugos produktams atveju jų tenkinimo kriterijuje nurodyta, kad tokie reikalavimai turi būti nurodyti programose.

Tai, ar yra nustatyti konkretūs reikalavimai ir geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės standartai, susiję su konkrečiais įsipareigojimais, ir jų aktualumas yra vertinamas analizuojant priemonių turinį ir veiksmų, kuriuose šie du elementai sudaro dalį atitinkamo pagrindo, tipus.

Minimalių trąšoms ir pesticidams taikomų reikalavimų turinys turi bent jau apimti Reglamento (ES) Nr. 808/2014 I priedo 8 punkto 9 dalies nuostatą.

138

Žr. Komisijos atsakymus į 117 ir 119 dalių pastabas.

Bendras atsakymas į 139 ir 140 dalių pastabas

Nors teisės aktuose iš tiesų nustatyta mažiausia kontrolės norma yra 1 %, tikimybė, kad tam tikriems ūkininkams bus taikomas kompleksinio paramos susiejimo patikrinimas, gali viršyti 1 % dėl kelių kitų veiksnių:

—taikomo specialaus imčių ėmimo metodo;

—sektoriaus teisės aktuose nustatyto kitokio kontrolės dažnumo (pvz., 3 % gyvūnų identifikavimo žymių);

—jeigu neatitikties teisės aktui ar standartui lygis yra didelis, patikrų vietoje skaičius turi būti padidintas;

—remiantis kitais šaltiniais (pvz. atliekant sektorių kontrolę) apie nustatytus reikalavimų nesilaikymo atvejus turi būti pranešta kompleksiškai ir tai turi ištirti kompetentinga valdžios institucija;

—jei ūkininkai vykdo veiklą nustatyto pažeidimo vietoje, į tai turi būti tinkamai atsižvelgiama rizikos vertinime.

141 Antra įtrauka

Žr. Komisijos atsakymą į 134 dalies pastabas.

142

Nors teiginys, kad metinėje kompleksinio paramos susiejimo kampanijoje neįmanoma atsižvelgti į visų rūšių reikalavimus, yra teisingas, iš kitų šaltinių gauti duomenys taip pat turi būti stebimi pagal kompleksinio paramos susiejimo sistemą (pvz., teikiant kompleksines ataskaitas). Be to, teisės aktuose reikalaujama, kad kiekvienas patikrai vietoje atrinktas gavėjas būtų tikrinamas tuomet, kai galima patikrinti daugumą reikalavimų ir standartų, pagal kuriuos jis buvo atrinktas⁴. Be to, patikros vietoje paprastai turi būti vykdomos per vieną apsilankymą ir jas turi sudaryti reikalavimų ir standartų, kurie gali būti tikrinami apsilankymo metu⁵, tikrinimas priklausomai nuo gamtos ciklo.

143

Registrų kontrolė parengta keliems standartams ir, vykdant kompleksinio paramos susiejimo sistemos patikras vietoje, turi būti tikrinamas vienas privalomas kontrolės elementas. Tačiau tokia registrų kontrolė yra papildoma kitais patikros punktais, konkrečiai: sandėliavimo sąlygų, sąskaitų patikra ir, remiantis sektorių teisės aktais, vykdomais apsilankymais vietoje.

144

Kompleksinio paramos susiejimo administracinė nuobauda taikoma kaip procentinis visų BŽŪP išmokų gavėjui sumažinimas. Tokia nuobauda turi būti taikoma įvertinus pažeidimų sunkumą, mastą ir pastovumą ir net kitais metais⁶ turėtų būti taikoma 100 %, taip užtikrinant atgrasomąjį poveikį.

Iš tiesų, 86 išnaša rodo, kad 5 % nėra didžiausia pagalbos sumažinimo norma.

146

Išmokas pagal 30 straipsnį taip pat gali programuoti valstybės narės (VN), siekdamos išmokėti kompensacijas dėl privalomų VPD priemonių taikymo. Šios priemonės dar nėra numatytos keturių šalių programose.

147

Valstybės narės yra įpareigotos į savo 2014–2020 m. programas įtraukti SSGG analizę, kuri apima jų aplinkosaugos padėties analizę. Tokia analizė apima informaciją apie aplinkos turtų, pvz., vandens, būklę ir jų statusą. SSGG analizėje nustatytos problemos turėtų būti sprendžiamos taikant atitinkamas kaimo plėtros ir kitokias priemones. Be to, programose taip pat atsižvelgiamą į strateginio poveikio aplinkai vertinimą (SPAV), kuris yra ex ante vertinimo dalis.

Taip pat žr. Komisijos atsakymą į 44 dalies pastabas.

153

Sprendimą dėl ankstesnio programavimo laikotarpio agrarinės aplinkosaugos veiksmų tęsimo naujuoju laikotarpiu priima valstybės narės; jų sprendimui poveikį gali daryti įvairūs veiksniai, pvz., veiksmų sėkmingumas ir veiksmingumas, jų indėlis siekiant politikos tikslų ir aktualumas naujo programavimo laikotarpio struktūrai ir tikslams, taip pat SSGG nustatytas nujojo programavimo laikotarpio aplinkosaugos poreikių pobūdis.

154 Antra įtrauka

Pagal 2007–2013 m. kaimo plėtros programą įgyvendintoje pagrindinėje Slovakijos Respublikos schemoje ribojamas trąšų naudojimas. Be to, schema apima draudimą naudoti mineralines trąšas pievoms, įskaitant pesticidų, taip pat darančių poveikį vandens kokybei, ribotą naudojimą.

Pesticidų ir mineralinių trąšų naudojimas yra uždraustas Rumunijoje – tam tikromis sąlygomis galima naudoti tik organines trąšas. Šiuo atveju, siekiant sumažinti trąšų naudojimą, neteikiama jokia ES parama, bet yra numatyta sąlyga, užkertanti kelią tolesniam ūkininkavimo sistemų intensyvinimui tose vietovėse, kuriose taikomi įsipareigojimai, galintys turėti neigiamą poveikį vandens kokybei (žr. 16 dalį).

157

Teikiant paramą pagal agrarinės aplinkosaugos priemonę, siekiama kompensuoti dėl gavėjų savanoriškai prisiimtų įsipareigojimų patirtas papildomas sąnaudas ir prarastas pajamas. Prireikus, tokia parama gali būti skiriama sandorių išlaidoms padengti. Ji neturi būti naudojama skatinimo veiksmams ir neturi būti laikoma gavėjams suteikta tiesiogine ekonomine nauda (nors ilgesniu laikotarpiu tokia nauda yra įmanoma).

Tačiau laikoma, kad toks kompensavimas ir ūkininkams laikantis įsipareigojimų gaunama ilgalaikė nauda (pvz. pagerėjusi dirvožemio kokybė) skatina ūkininkus laikytis šios priemonės.

160

BŽŪP struktūra yra pagrįsta principo „teršėjas moka“ laikymosi užtikrinimu laikantis privalomų kompleksinio paramos susiejimo reikalavimų ir savanoriškai kompensuojant už papildomų nei numatytų šiais reikalavimais viešųjų prekių ir paslaugų tiekimą, pvz., agrarinės aplinkosaugos išmokų forma.

161

Komisija mano, kad kitu nei kompleksinio paramos susiejimo sistemos taikymo atveju valstybės narės pačios nusprendžia, kokiomis priemonėmis reikėtų taikyti principą „teršėjas moka“.

Bendras Komisijos atsakymas į 163–165 ir 191 dalių pastabas

Komisija tvirtina, kad dėl Vandens pagrindų direktyvos įgyvendinimo ji dar nepateikė jokių rekomendacijų. Nuo 2001 m. intensyvi paramos programa buvo parengta pagal Bendrą įgyvendinimo strategiją (BĮS) – procesą, kuriam vadovauja Komisija ir valstybės narės. Pastaraisiais metais Komisija ir valstybės narės gana intensyviai dirbo pagal BĮS sąnaudų susigrąžinimo srityje. Esama rekomendacijų dėl to, kaip apskaičiuoti aplinkosaugos ir išteklių sąnaudas⁷. Paskutinės pastangos papildyti šias rekomendacijas pagal BĮS nebuvo sėkmingos dėl to, kad išsiskyrė valstybių narių ir Komisijos nuomonės. Dabar vyksta diskusijos dėl 2016–2018 m. BĮS darbo programos, ir tam gali reikėti papildomų veiksmų.

164

Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai (EŽŪFKP) taikomos ex ante sąlygos dėl vandens kainodaros yra taikomos tik investicijoms į vandens naudojimo efektyvumą, todėl tuose veiksmų planuose, kuriuose ex ante sąlygos nebuvo įvykdytos, buvo siekiama surasti būdų, užtikrinančių, kad ūkininkai mokės už suvartoto vandens kiekį. Tuo metu, kai buvo vertinamos ex ante sąlygos, Komisija taip pat pranešė valstybėms narėms apie poreikį susigrąžinti dėl pasklidžiųjų taršos šaltinių patirtas sąnaudas, tačiau EŽŪFKP tai nenumatyta, todėl veiksmų planuose dėl to nebuvo nustatytas joks konkretus reikalavimas.

Išvados ir rekomendacijos

168

Komisija ir valstybės narės rengia rodiklius, skirtus nustatyti pažangą siekiant geros vandens būklės. Tikimasi, kad dėl rodiklių bus susitarta iki 2015 m. pabaigos.

Ne visada galima tiesiogiai palyginti vandens būklę, remiantis 2009–2015 m. upių baseinų valdymo planais. 2009 m. upių baseinų valdymo planuose naudotos vandens būklės vertinimo sistemos dažnai turėjo didelių trūkumų. Pavyzdžiui, tada, kai buvo paskelbti pirmieji planai, metodai buvo parengti ne visiems biologiniams kokybės elementams (pvz., Vengrijoje, Rumunijoje ir Slovakijoje). Taip pat nustatyta stebėjimo trūkumų (pvz., Čekijos Respublikoje). Išsamesni duomenys apie trūkumus pateikti Komisijos Vandens pagrindų direktyvos įgyvendinimo ataskaitose.

169

Komisija mano, kad tai, jog vertinant ekologinę būklę tikrintų medžiagų skaičius buvo skirtingas, iš esmės nebūtinai reiškia blogą įgyvendinimą. Medžiagos turi būti naudojamos klasifikavimui tik tada, kai jos yra susijusios, t. y. jei jos sukelia geros vandens būklės praradimo konkrečiame baseine riziką. Medžiagų, sukeliančių riziką, skaičius labai priklauso nuo esamų pavojų. Taigi, medžiagų skaičiaus skirtumai gali būti pagrįsti.

Tačiau Komisija mano, kad kai kurių valstybių narių naudojamų medžiagų skaičius yra per mažas, nes atitinkamos medžiagos nebuvo tinkamai nustatytos, o stebėjimas buvo nepakankamas. Jei direktyva būtų buvusi teisingai įgyvendinama, į atitinkamas medžiagas būtų buvę atsižvelgta ir klasifikacija būtų buvusi teisinga. Šią problemą Komisija nurodė įgyvendinimo ataskaitoje ir ji buvo aptarta su susijusiomis valstybėmis narėmis. Komisija mano, kad pagerintas rizikos vertinimas ir stebėjimas bus naudingi rengiant antruosius upių baseinų valdymo planus.

170

Komisija laikosi nuomonės, kad 2009 m. planai suteikia didelę pridėtinę vertę. Pavyzdžiui, pirmą kartą pateikiama visų atitinkamų pavojų ir poveikio baseine apžvalga (įskaitant Dunojaus tarptautiniame plane pateikiamą apžvalgą tarptautiniu lygmeniu), taip pat nustatytos taršos rūšys ir šaltiniai. Tai yra labai svarbu ir sukuria didelę pridėtinę vertę, nors apžvalga ir nėra visapusiškai išsami.

Tačiau Komisija sutinka, kad priemonės buvo nepakankamo masto, nes pirmajame plane daugiausia dėmesio buvo skiriama pagrindinėms priemonėms.

Be reikalavimo laikytis pagrindinių priemonių, taip pat turi būti aišku, kokios papildomos, išsamesnės priemonės turėtų būti įdiegtos ir kaip tai turėtų būti padaryta.

171

Komisija žino, kad kai kuriais atvejais informacija apie numatytas lėšas 2009 m. upių baseinų valdymo planuose buvo neišsami. Komisija taip pat žino apie Audito Rūmų valstybėse narėse pastebėtas problemas. Valdžios institucijų, rengiančių ir įgyvendinančių veiksmų programas ir kaimo plėtros programas, ir valdžios institucijų, atsakingų už priemonių pagal upių baseinų valdymo planus, koordinavimas išlieka valstybių narių kompetencija. Valstybės narės yra įpareigotos sukurti kompetentingų valdžios institucijų, partnerių ir atitinkamų pilietinės visuomenės atstovų partnerystes veiksmų programoms ir kaimo plėtros programoms rengti ir įgyvendinti.

Kai kuriais atvejais dėl 2007–2013 m. programavimo laikotarpio finansinių asignavimų buvo nuspręsta prieš patvirtinant 2009 m. upių baseinų valdymo planus. Šios koordinavimo problemos buvo išspręstos rengiant 2014–2020 m. programavimo laikotarpio veiksmų programas. Be to, nustatant ex ante sąlygas, siekiama suderinti investicijas su upių baseinų valdymo planais.

Galiausiai Komisija taip pat norėtų pabrėžti, kad keliose valstybėse narėse, kuriose buvo atliktas auditas, nacionaliniai finansavimo šaltiniai taip pat yra naudojami investicijoms į nuotekų valymo infrastruktūrą, ir jog nemanoma, kad ES finansavimas savo pobūdžiu ar dydžiu atitiktų poreikį.

172

Komisija ir toliau stebės valstybių narių pastangas ir pasiekimus. Tačiau, atsižvelgiant į (didelį) upių baseinų rajonų skaičių, vandens telkinius, dėl kurių Komisija turi įvertinti upių baseinų valdymo planus ir priemonių programas, pasirinkimai praeityje buvo neišvengiami ir tai bus būtina ir ateityje.

Pasirinkta laikytis požiūrio, pagal kurį kartu su valstybių narių valdžios institucijomis skatinamas atitikties užtikrinimas, o oficiali pažeidimų nagrinėjimo procedūra taikoma tik išskirtiniais atvejais, kai to neįmanoma išvengti ir (arba) aplinkybės pateisina tą veiksmą kaip kraštutinę priemonę.

Tai, kaip valstybių narių valdžios institucijos laikosi teisės aktų, privalo tikrinti ne tik Komisija; nacionalinės teisminės institucijos taip pat atlieka labai svarbų vaidmenį šioje srityje.

Jei atitinkama ex-ante sąlyga dėl Europos regioninės plėtros fondo ir (arba) Sanglaudos fondo (ERPF / SF) nebuvo įvykdyta veiksmų programos priėmimo metu, valstybės narės parengia veiksmų planus dėl jos įvykdymo iki 2016 m. pabaigos. Veiksmų planas yra sudėtinė veiksmų programos dalis, todėl jo sutartinis vykdymas yra užtikrintas. Komisija vykdo veiksmų planų įgyvendinimo stebėjimą ir gali sustabdyti finansavimą, jei ex-ante sąlyga nėra įvykdyta po 2016 m. Tačiau veiksmai yra susiję tik su ex ante sąlygos įvykdymo kriterijais, kaip nustatyta reglamente, ir jie negali būti naudojami kaip priemonė siekiant užtikrinti atitiktį visiems ES teisės aktams.

1 rekomendacija a)

Komisija pritaria šiai rekomendacijai.

Komisija ir valstybės narės rengia rodiklius, skirtus nustatyti pažangą siekiant geros vandens būklės. Tikimasi, kad dėl rodiklių bus susitarta iki 2015 m. pabaigos. Audito Rūmų pastabos dėl ataskaitos taip pat bus įtrauktos į aplinkosaugos srities ataskaitos, kurią Komisija rengia ir užbaigs 2017 m., išsamią tinkamumo patikrą.

1 rekomendacija b)

Komisija pritaria šiai rekomendacijai. Ji toliau ragina valstybes nares gerinti pavojų ir poveikio vertinimą ir stebėjimo tinklus, kad būtų nustatytos medžiagos, keliančios pavojų upių baseinų lygmeniu.

Komisija taip pat norėtų atkreipti dėmesį į tai, jog ji turi labai ribotas galimybes įrodyti, kad atitinkamos cheminės medžiagos nėra įtrauktos į upės baseino valdymo planus.

1 rekomendacija c)

Komisija pritaria šiai rekomendacijai ir šiuo metu rengia išsamų antrųjų upių baseinų valdymo planų, kuriuos valstybės narės pateiks iki 2016 m. kovo mėn., vertinimą.

1 rekomendacija d)

Komisija remia šias valstybėms narėms skirtas rekomendacijas.

174

Komisija jau išsiuntė pirmuosius raštus Čekijai, Slovakijai ir Vengrijai, kuriuose nagrinėjami tariami Miesto nuotekų valymo direktyvos nuostatų nesilaikymo atvejai (Čekijoje) ir tarpinių terminų nesilaikymo atvejai (Slovakijoje ir Vengrijoje). Be to, Komisija šiuo metu rengia tokį pat pirmąjį raštą Rumunijai, kuriuo siekiama ištirti, ar ji laikėsi tarpinių terminų.

Žr. taip pat Komisijos atsakymus į Specialiosios ataskaitos Nr. 2/2015 pastabas.

180 Antra įtrauka

Miesto nuotekų valymo direktyvoje leidimų duomenys, pvz., išmetamųjų teršalų normos, nėra reglamentuojami, yra tik aprašomi pagrindiniai tikslai, kurie turi būti pasiekti atliekant pirminį gamybinių nuotekų valymą prieš išleidžiant jas į miesto nuotekų surinkimo sistemas.

181

Komisija visapusiškai pritaria, kad yra svarbu užtikrinti atitikties reikalavimų laikymąsi ir kad reikia parengti tinkamas tokio laikymosi tikrinimo sistemas. Ši pastaba taikytina dėl visų Audito Rūmų ataskaitoje nurodytų taršos pavojų. Komisija taip pat pripažįsta, kad atitikties reikalavimų patikros ir nuobaudos, taikomos siekiant atgrasyti nuo nustatytų reikalavimo nesilaikymo atvejų, yra susijusios. Komisija siekia 2016 m. pristatyti visoje ES taikytiną bendrą atitikties reikalavimų aplinkos srityje užtikrinimo iniciatyvą.

2 rekomendacija a)

Komisija pritaria rekomendacijai ir rengia politikos iniciatyvą, skirtą pagerinti vykdymo užtikrinimą valstybėse narėse, kartu laikantis proporcingumo ir subsidiarumo principų.

2 rekomendacija b)

Komisija remia šias valstybėms narėms skirtas rekomendacijas.

186

Komisija jau vykdo suderinimą, stebėjimą ir ataskaitų teikimą pagal Nitratų direktyvą ir Vandens pagrindų direktyvą.

187 Antra įtrauka

Nuo 2015 m. sausio 1 d. minimalūs reikalavimai nėra įtraukti į kompleksinio paramos susiejimo sistemos taikymo sritį – jie buvo pašalinti per paskutinę BŽŪP reformą, siekiant supaprastinimo. Jie vis dar yra pamatinių reikalavimų pagal kaimo plėtros politiką dalis, todėl turi būti tikrinami. Valstybės narės privalo įgyvendinti ES GAAB standartus nustatydamos savo nacionalinius GAAB standartus. Tokiuose nacionaliniuose GAAB standartuose turi būti atsižvelgta į nacionalinius, regiono ar vietos poreikius. Todėl GAAB standartai atskirose valstybėse narėse gali būti skirtingi. Komisija vertina, kaip GAAB standartai atitinka BŽŪP sistemą. Jei GAAB standarto nėra arba yra akivaizdu, kad jis neatitinka BŽŪP apibrėžties, jis klasifikuojamas kaip „nesantis“ ir šis trūkumas yra atitinkamai įvertinamas su valstybėmis narėmis.

188 Pirma įtrauka

Įvairūs įsipareigojimai pagal agrarinės aplinkosaugos priemonę gali padėti spręsti vandens kokybės problemas daugiau ar mažiau tiesiogiai ir aktyviai. Rengiant ir atrenkant įsipareigojimus turėtų būti atsižvelgiama į konkrečius poreikius teritorijoje, dėl kurios parengta programa.

Kaimo plėtros programose (KPP) numatyta daug kitų priemonių, kurios gali būti taikomos siekiant vandens politikos tikslų – 30 straipsnis, negamybinės investicijos ir kt.

Prievole vykdyti šiuos įsipareigojimus pagal šią priemonę 5–7 metų laikotarpiu siekiama prisidėti prie įsipareigojimais nustatytų tikslų įgyvendinimo. Įsipareigojimų gali būti toliau laikomasi, jei tai pateisina poreikis apsaugoti arba toliau pagerinti vandens kokybę.

188 Antra įtrauka

Agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimai turi būti nustatyti kitu nei privalomų įsipareigojimų lygmeniu. Juos taikant taip pat yra būtina vengti teikti kompensacijas įprastą tvarką atitinkančiu lygiu. Nors azoto kiekių mažinimas tais atvejais, kai jie tik šiek tiek viršija pagal įprastą tvarką numatytą kiekį, gali nesuteikti didelės naudos aplinkai, nereikėtų manyti, kad tai nesuteikia didesnės naudos, nei numatyta privalomais reikalavimais ir taikant įprastą tvarką.

Valstybė narė, priimdama sprendimą dėl taikytino lygio, turėtų atsižvelgti į tai, koks žemės ūkio sektoriaus maistingųjų medžiagų apkrovos sumažinimas yra būtinas, siekiant užtikrinti, kad Vandens pagrindų direktyvoje nustatytos geros vandens būklės sąlygos būtų pasiektos visuose vandens telkiniuose.

189 Pirma įtrauka

Komisija atkreipia dėmesį į tai, kad administracinės nuobaudos gali siekti 100 % visų BŽŪP išmokų gavėjui net per kitus dvejus kalendorinius metus.

191

ES vandens politika įgyvendinama iš dalies ES lėšomis, bet iš dalies ir lėšomis, gaunamomis taikant principą „teršėjas moka“. Nefinansuojami teisiniai reikalavimai yra labai svarbi viso priemonių, kurios yra būtinos sprendžiant žemės ūkio sektoriaus poveikį vandeniui, paketo dalis.

3 rekomendacija a)

Komisija pritaria šiai rekomendacijai.

3 rekomendacija b)

Komisija nepritaria šiai rekomendacijai.

Minimalių reikalavimų atveju Komisija atlieka jų vertinimą, atsižvelgdama į tai, ar jie egzistuoja, ir į tai, ar jie yra susiję su priemonėmis, kurių atžvilgiu jie sudaro būtiniausių reikalavimų dalį. Atsižvelgdama į padėčių, kai šie reikalavimai yra nustatyti, įvairovę, Komisija leidžia valstybėms narėms nuspręsti, ar tokie reikalavimai yra tinkami.

Komisija pabrėš būtinybę valstybėms narėms nustatyti minimalių reikalavimų parametrus tokiu lygmeniu, kuris leistų geriausiai atspindėti jų padėtį, ir laikytis taisyklių, kuriomis remiantis tokie reikalavimai turėtų būti nustatyti.

Komisija vertina GAAB standartų buvimą ir tinkamumą. Komisijos nuomone, šis požiūris yra suderinamas su BŽŪP teisine sistema.

3 rekomendacija c)

Komisija pritaria šiai rekomendacijai.

Valstybėms narėms taikomi įpareigojimai dėl fosforo patekimo į dirvą, jei tai būtina, siekiant įgyvendinti VPD tikslus. Jos turi įtraukti į savo priemonių programą priemones, skirtas kontroliuoti pasklidžiuosius taršos šaltinius, kad būtų pasiekta gera vandens būklė. Jei nustatomi reikšmingi žemės ūkio kilmės fosfato šaltiniai, VN turi įdiegti fosfato kontrolę. Tai viena iš sričių, kurias Komisija tikrins atlikdama 2-ą UBVP vertinimą.

3 rekomendacija d)

Komisija pritaria šiai rekomendacijai ir pažymi, kad ji jau vykdo suderinimą, stebėjimą ir ataskaitų teikimą pagal Nitratų direktyvą ir Vandens pagrindų direktyvą.

3 rekomendacija e)

Komisija pritaria šiai rekomendacijai ir mano, kad ji yra įvykdyta parengus pagal BĮS procesą sąnaudų susigrąžinimo rekomendacinį dokumentą. Paskutinės pastangos papildyti šias rekomendacijas pagal BĮS nebuvo sėkmingos dėl to, kad išsiskyrė valstybių narių ir Komisijos nuomonės. Tolesnis darbas šiuo klausimu gali būti įtrauktas į BĮS 2016–2018 m. darbo programą, dėl kurios dabar vyksta svarstymai. Reikia pažymėti, kad valstybės narės turi teisę pasirinkti aplinkosaugos ir išteklių sąnaudų skaičiavimo metodą.

3 rekomendacija f)

Komisija remia šias valstybėms narėms skirtas rekomendacijas.

1„Rodikliai, kurie naudojami pranešant apie pažangą siekiant geros vandens būklės“. Vandens pagrindų direktyvos bendroji įgyvendinimo strategiją. Priimta 2015 m. lapkričio 25 d. vandentvarkos pareigūnų.

2„Rodikliai, kurie naudojami pranešant apie pažangą siekiant geros vandens būklės“. Vandens pagrindų direktyvos bendroji įgyvendinimo strategiją. Priimta 2015 m. lapkričio 25 d. vandentvarkos pareigūnų.

3Informacijos, pateiktos atsakant į Miesto nuotekų valymo direktyvos klausimynus, vertinimas. Bendra metodika ir darbo etapai. UBA, 2012 m. kovo mėn., nauja red. 2014 m. spalio mėn.

4Reglamento (ES) Nr. 809/2014 71 straipsnio 1 dalis.

5Reglamento (ES) Nr. 809/2014 71 straipsnio 3 dalis.

6Reglamento (ES) Nr. 809/2014 75 straipsnis.

7„Aplinkosaugos ir išteklių sąnaudų vertinimas Vandens pagrindų direktyvoje“. Redakcinės grupės ECO 2 parengtas informacinis pranešimas. Vandens pagrindų direktyvos bendroji įgyvendinimo strategija. 2004 m. birželio mėn. (vandentvarkos atstovų patvirtinta 2004 m. gruodžio 3 d.).

QJ-AB-15-023-LT-E    ISSN 1977-5725

Dunojaus upės baseine vandenis teršia įvairūs šaltiniai, pavyzdžiui, namų ūkiai, pramoniniai įrenginiai ir žemės ūkis.
Pagal 2000 m. Vandens pagrindų direktyvą valstybės narės patvirtina upių baseinų valdymo planus, į kuriuos turi būti įtrauktos kovos su šia tarša priemonės. Audito Rūmai tikrino, ar valstybėms narėms įgyvendinus 2009 m. planuose nustatytas priemones pagerėjo vandens kokybė.