EVROPSKO RAČUNSKO SODIŠČE

12, rue Alcide De Gasperi

1615 Luxembourg

LUKSEMBURG

Tel. +352 4398-1

Vprašanja: eca.europa.eu/sl/Pages/ContactForm.aspx

Spletišče: eca.europa.eu

Twitter: @EUAuditorsECA

Veliko dodatnih informacij o Evropski uniji je na voljo na internetu.

Dostop je mogoč na strežniku Europa (http://europa.eu).

Luxembourg: Urad za publikacije Evropske unije, 2016

Tiskana izdaja | ISBN 978-92-872-5484-9 | ISSN 1831-094X | doi:10.2865/155200 | QJ-AB-16-020-SL-C
PDF | ISBN 978-92-872-5456-6 | ISSN 1977-5784 | doi:10.2865/014549 | QJ-AB-16-020-SL-N
EPUB | ISBN 978-92-872-5463-4 | ISSN 1977-5784 | doi:10.2865/124390 | QJ-AB-16-020-SL-E

© Evropska unija, 2016

Reprodukcija je dovoljena z navedbo vira.

Za uporabo ali reprodukcijo slik 1, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 in za sliko v Prilogi VII je treba za dovoljenje zaprositi neposredno imetnika ali imetnike avtorskih pravic.

KAKO DO PUBLIKACIJ EVROPSKE UNIJE

Brezplačne publikacije:

•en izvod:
na spletni strani EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu);

•več kot en izvod ter plakati in zemljevidi:
pri predstavništvih Evropske unije (http://ec.europa.eu/represent_sl.htm),
pri delegacijah v državah, ki niso članice EU (http://eeas.europa.eu/delegations/index_sl.htm),
pri službi Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_sl.htm) ali
s klicem na telefonsko številko 00 800 6 7 8 9 10 11 (brezplačna številka za celotno EU) (*).

(*) Informacije so brezplačne, kakor tudi večina klicev (nekateri operaterji, telefonske govorilnice ali hoteli lahko klic zaračunajo).

Publikacije, ki so naprodaj:

•na spletni strani EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).

Dogodek | Datum
Sprejetje revizijskega memoranduma/začetek revizije | 25.3.2015
Osnutek poročila uradno poslan Komisiji (ali drugemu revidirancu) | 2.5.2016
Sprejetje končnega poročila po razčiščevalnem postopku | 14.7.2016
Prejeti uradni odgovori Komisije (ali drugega revidiranca) v vseh jezikih | 15.7.2016

SL
2016

št. 22

Posebno poročilo

Programi pomoči EU
pri razgradnji jedrskih
elektrarn v Litvi, Bolgariji
in na Slovaškem: od leta
2011 je bilo doseženega
nekaj napredka, vendar
ključni izzivi še prihajajo

(v skladu z drugim pododstavkom člena 287(4) PDEU)

Revizijska ekipa

Posebna poročila Evropskega računskega sodišča predstavljajo rezultate njegovih revizij smotrnosti poslovanja in skladnosti za posamezna proračunska področja ali upravljavske teme. Računsko sodišče izbira in načrtuje revizijske naloge tako, da je njihov učinek kar največji, in pri tem upošteva tveganje za smotrnost ali skladnost, višino ustreznih prihodkov ali porabe, prihodnji razvoj ter politični in javni interes.

To revizijo smotrnosti poslovanja je opravil senat II, ki ga vodi član Evropskega računskega sodišča Henri Grethen in ki je bil specializiran za področja porabe strukturnih politik, transporta in energetike. Revizijo je vodil član poročevalec Phil Wynn Owen, pri njej pa mu je pomagala revizijska ekipa iz senata II.

Kazalo

Glosar

Kratice

Povzetek

Uvod

Programi pomoči EU pri razgradnji jedrskih elektrarn

Kaj je razgradnja jedrskih elektrarn?

Ravnanje z radioaktivnimi odpadki

Načelo „onesnaževalec plača” kot načelo EU in mednarodno načelo

Vloge in odgovornosti udeležencev v programih pomoči EU pri razgradnji jedrskih elektrarn

Prejšnje posebno poročilo ERS o razgradnji jedrskih elektrarn

Obseg revizije in revizijski pristop

Opažanja

Od leta 2011 je bil pri razgradnji dosežen določen napredek, vendar pomembni izzivi ostajajo

Napredek je bil dosežen na nenadzorovanih območjih, vendar se razgradnja reaktorskih zgradb še ni začela, infrastruktura za ravnanje z radioaktivnimi odpadki pa je le delno dokončana

Zamude pri skoraj vseh ključnih projektih infrastrukture za razgradnjo

Ocenjeni stroški razgradnje bodo najmanj 5,7 milijarde EUR, z upoštevanjem stroškov končnega odlaganja pa dvakrat toliko

Skupni ocenjeni stroški razgradnje so se od leta 2010 povečali za 40 % na 5,7 milijarde EUR

Države članice, zlasti Litva, se spopadajo s finančnimi izzivi

Ocena načrtov financiranja in razgradnje, ki jo je opravila Komisija, je neustrezna

Iz proračuna EU se financira velika večina stroškov v vseh treh državah članicah

Skupni ocenjeni stroški bi se podvojili, če bi se upoštevali tudi stroški končnega odlaganja visoko radioaktivnih odpadkov

Obveznosti za prihodnje stroške v treh obravnavanih državah članicah niso ustrezno knjižene

Zaključki in priporočila

Priloga I | — | Jedrski reaktorji v razgradnji v okviru programa pomoči EU pri razgradnji jedrskih elektrarn
Priloga II | — | Pregled pravnih podlag za programe pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn
Priloga III | — | Reaktorji jedrskih elektrarn v državah članicah in njihovo stanje na dan 31. decembra 2015
Priloga IV | — | Pregled udeležencev v programih pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn
Priloga V | — | Projekti, ki jih financira EU in so bili pregledani v okviru revizije
Priloga VI | — | Zamude in prekoračitve stroškov, ki vplivajo na vzorec 18 glavnih infrastrukturnih in podpornih projektov v zvezi z razgradnjo, financiranih iz programov pomoči EU od leta 2001
Priloga VII | — | Izgradnja globinskega odlagališča za končno odlaganje izrabljenega jedrskega goriva v Olkiluotoju na Finskem

Odgovori Komisije

Glosar

Aktivacija: proces, pri katerem obsevanje z nevtroni povzroči nenačrtovano indukcijo radioaktivnosti v moderatorjih, hladilih ter strukturnih in zaščitnih materialih.

Dovoljenja: vse dejavnosti, ki se izvajajo skozi celoten življenjski cikel jedrske elektrarne, vključno z razgradnjo, so regulirane in zanje je potrebno dovoljenje nacionalnega organa. Za dela na nadzorovanem območju je potrebna sprememba dovoljenja za obratovanje v dovoljenje za razgradnjo.

Globinsko odlagališče: objekt za končno odlaganje, ki je zgrajen v stabilni geološki formaciji pod zemljo ter omogoča dolgoročno (več tisoč let ali dlje) zadrževanje dolgoživih radioaktivnih odpadkov in njihovo izolacijo pred dostopno biosfero. Odlaganje odpadkov pomeni, da se jih ne namerava vrniti, čeprav te možnosti ni mogoče izključiti. Geološko odlaganje se uporablja zlasti za odlaganje visoko radioaktivnih odpadkov.

Izrabljeno jedrsko gorivo: jedrsko gorivo, ki je bilo obsevano v reaktorju in je doseglo konec svoje življenjske dobe.

Jedrska elektrarna: elektrarna, ki za gorivo uporablja cepljive jedrske snovi.

Jedrski reaktor: sistem v jedrski elektrarni, v katerem se zadržujejo in uravnavajo vzdrževane jedrske verižne reakcije.

Končni načrt razgradnje: dokument, ki ga ob zaustavitvi objekta pripravi upravljavec jedrske elektrarne in se predloži kot sestavni del vloge za pridobitev dovoljenja za razgradnjo. V načrtu so predstavljene vse potrebne dejavnosti, časovni načrt zanje in ocenjeni stroški, vključen pa je tudi finančni načrt. Dokument se lahko med potekom razgradnje spreminja.

Končno odlaganje: zadnja stopnja v procesu ravnanja z radioaktivnimi odpadki. Končno odlaganje se lahko izvaja na različne načine, vključno z odlaganjem v globinskem odlagališču za visoko radioaktivne odpadke.

Kontaminacija: nenačrtovana, neželena prisotnost radioaktivne snovi na površinah ali v trdnih snoveh ali proces, ki povzroči njeno prisotnost na takih mestih.

Mednarodni podporni skladi za razgradnjo: skladi, ki jih upravlja Evropska banka za obnovo in razvoj (EBRD) ter podpirajo proces razgradnje, in sicer v Litvi prek Mednarodnega podpornega sklada za razgradnjo jedrske elektrarne Ignalina (IIDSF), v Bolgariji prek Mednarodnega podpornega sklada za razgradnjo jedrske elektrarne Kozloduj (KIDSF) in na Slovaškem prek Mednarodnega podpornega sklada za razgradnjo jedrske elektrarne Bohunice (BIDSF).

Mokro skladiščenje izrabljenega jedrskega goriva: izrabljeno jedrsko gorivo se skladišči v bazenih. To je ena od dveh možnosti za prehodno skladiščenje izrabljenega goriva. Druga je „suho skladiščenje”.

Načelo „onesnaževalec plača”: splošno sprejeta praksa na področju okoljske politike, po kateri morajo stroške upravljanja onesnaževanja kriti tisti, ki so odgovorni za njegovo povzročitev.

Nadzorovano območje: območje z nadzorovanim dostopom, za katero veljajo posebni predpisi za varstvo pred ionizirajočim sevanjem in preprečevanje širjenja radioaktivne kontaminacije.

Obveznost: v računovodstvu je to sedanja obveza, ki izhaja iz preteklih dogodkov.

Opuščena lokacija („brownfield site”): čeprav za ta izraz ni standardne mednarodne opredelitve, za namene tega poročila pomeni končno stanje lokacije razgrajene jedrske elektrarne, ki ne dosega statusa zelene lokacije („greenfield site”). Opuščena lokacija ostane pod nadzorom regulativnih organov, za ponovno uporabo in sanacijo zemljišča pa veljajo nekatere omejitve.

Pogojna obveznost: v računovodstvu je to sedanja obveza, katere plačilo ni verjetno ali za katero zneska ni mogoče zanesljivo izmeriti, ali morebitna obveza, katere obstoj je odvisen od pojava negotovega prihodnjega dogodka.

Posredno upravljanje: eden od treh različnih načinov izvrševanja proračuna EU, pri katerem je Komisija v celoti odgovorna za proračun, naloge izvrševanja pa poveri eni ali več partnerskim državam, mednarodnim organizacijam, agencijam držav članic ali drugim organom.

Predhodni pogoji: pogoji za uspešno in učinkovito uporabo podpore EU. Predhodni pogoji za programe pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn so določeni v uredbah Sveta (Euratom) št. 1368/2013¹ in (Euratom) št. 1369/2013². Litva, Bolgarija in Slovaška so morale sprejeti ustrezne ukrepe, da so lahko te pogoje izpolnile do takrat, ko je Komisija sprejela sklep o financiranju v okviru letnega delovnega programa za leto 2014.

Programi pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn: programi EU, namenjeni zagotavljanju finančne pomoči Litvi, Bolgariji in Slovaški v skladu z ustreznimi pogoji, določenimi v njihovih pristopnih pogodbah, pri zapiranju in razgradnji njihovih sovjetskih jedrskih reaktorjev v Ignalini, Kozloduju oziroma Bohunicah, ki jih ni bilo mogoče gospodarno posodobiti, da bi ustrezali zahodnim varnostnim standardom.

Radioaktivni odpadki: radioaktivno kontaminirani materiali ali aktivirani materiali iz procesov delovanja ali razgradnje elektrarn. Glede na stopnjo njihove radioaktivnosti jih delimo v različne podskupine (izvzeti, zelo kratkoživi, zelo nizko radioaktivni, nizko radioaktivni, srednje radioaktivni ali visoko radioaktivni).

Razgradnja jedrske elektrarne: postopek, s katerim se jedrska elektrarna razgradi, njeno območje pa počisti do vnaprej določenega končnega stanja.

Reaktorska zgradba: zgradba, v kateri so nameščeni reaktor in drugi glavni sestavni deli in ki je del nadzorovanega območja.

Rezervacija: v računovodstvu je to v bilanci stanja izkazana obveznost, katere zapadlost ali znesek sta negotova.

Suho skladiščenje izrabljenega jedrskega goriva: izrabljeno jedrsko gorivo se skladišči v zabojnikih v posebej za to namenjenem objektu. To je ena od dveh možnosti za začasno skladiščenje izrabljenega goriva. Druga je „mokro skladiščenje”.

Tehnična razgradnja: v tem poročilu ta izraz pomeni metodologijo, tehnologijo in dela v zvezi z dekontaminacijo, razstavljanjem in fragmentacijo radiološko aktiviranih/kontaminiranih struktur in sistemov ter njihovo ustrezno upravljanje.

Ukrepi razgradnje: projekti, namenjeni razbremenitvi dela finančnega bremena, ki ga razgradnja jedrskih elektrarn pomeni za države članice.

Ukrepi za blaženje posledic: projekti, katerih namen je prispevati k blaženju nekaterih posledic izgube nacionalnih zmogljivosti za proizvodnjo energije zaradi predčasnega zaprtja.

Večletni finančni okvir: večletni finančni okvir določa prednostno porabo sredstev in najvišje zneske, ki jih lahko EU porabi na posameznih področjih v določenem večletnem obdobju. Zgornje meje odhodkov iz uredbe o večletnem finančnem okviru niso enake zgornjim mejam v proračunu EU, ki so vedno nižje. Večletni finančni okvir vključuje tudi vire prihodkov za proračun EU in mehanizme popravkov za ustrezno obdobje (trenutno obdobje 2014–2020).

Zelena lokacija („greenfield site”): čeprav za ta izraz ni standardne mednarodne opredelitve, za namene tega poročila pomeni končno stanje lokacije razgrajene jedrske elektrarne, ki omogoča, da se opusti nadzor regulativnih organov nad zemljiščem.

1Uredba Sveta (Euratom) št. 1368/2013 z dne 13. decembra 2013 o podpori Unije za programa pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn v Bolgariji in na Slovaškem in razveljavitvi uredb (Euratom) št. 549/2007 in (Euratom) št. 647/2010 (UL L 346, 20.12.2013, str. 1).

2Uredba Sveta (Euratom) št. 1369/2013 z dne 13. decembra 2013 o podpori Unije za programe pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn v Litvi in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1990/2006 (UL L 346, 20.12.2013, str. 7).

Kratice

AWP: Letni delovni program

BNPP: Jedrska elektrarna Bohunice na Slovaškem

CPMA: Centralna agencija za vodenje projektov v Litvi

EBRD: Evropska banka za obnovo in razvoj

IAEA: Mednarodna agencija za atomsko energijo

IAS: Služba Evropske komisije za notranjo revizijo

INPP: Jedrska elektrarna Ignalina v Litvi

INPP: Jedrska elektrarna Kozloduj v Bolgariji

JAVYS a.s.: Slovaško državno podjetje za razgradnjo in ravnanje z radioaktivnimi odpadki

KPI: Ključni kazalnik uspešnosti

NDAP: Programi pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn

RBMK-1500: Kanalni reaktor velike moči (kot v Litvi)

SERAW: Bolgarsko državno podjetje za ravnanje z radioaktivnimi odpadki

VVER-440/230: Tlačnovodni reaktor vzhodnega tipa (kot v Bolgariji in na Slovaškem)

Povzetek

I

Ko so bile Litva, Bolgarija in Slovaška države kandidatke za pridružitev Evropski uniji (EU), sta bila kot eden od pogojev za njihov pristop določena zaprtje in poznejša razgradnja osmih sovjetskih jedrskih reaktorjev prve generacije na treh lokacijah jedrskih elektrarn.

II

Zaustavitev in poznejša razgradnja teh jedrskih reaktorjev pred koncem njihove predvidene življenjske dobe sta za vse tri države članice pomenila precejšnje finančno in ekonomsko breme. EU se je zato dogovorila, da jim bo za ta namen zagotovila finančno podporo. Podpora, ki jo je EU začela zagotavljati leta 1999, bo do leta 2020 dosegla 3,8 milijarde EUR, pri čemer bo največji delež prejela Litva, drugi največji delež Bolgarija in najmanjši delež Slovaška.

III

Namen te revizije je bil ugotoviti, ali je bil od leta 2011, ko je bilo objavljeno naše prejšnje poročilo o tej temi, dosežen napredek pri izvajanju programov pomoči EU pri razgradnji jedrskih elektrarn v Litvi, Bolgariji in na Slovaškem.

IV

Programi financiranja EU, namenjeni razgradnji jedrskih elektrarn, niso ustvarili ustreznih spodbud za pravočasno in stroškovno učinkovito razgradnjo.

V

Od leta 2011 je bilo pri razgradnji jedrskih elektrarn Ignalina v Litvi, Kozloduj v Bolgariji in Bohunice na Slovaškem doseženega nekaj napredka. Ključni sestavni deli na nenadzorovanih območjih elektrarn so bili sicer razstavljeni, vendar vse tri države članice v prihodnje še vedno čakajo ključni izzivi pri delu na nadzorovanih območjih, vključno z reaktorskimi zgradbami. Čeprav organi teh držav članic trdijo, da so elektrarne zdaj nepovratno zaprte, niso bili v celoti doseženi vsi pričakovani izložki, ki jih Komisija uporablja za ocenjevanje napredka pri nepovratnem zapiranju.

VI

Obravnavane države članice so dosegle nekaj napredka pri vzpostavitvi infrastrukture za ravnanje z odpadki, vendar so v obdobju 2011–2015 pri številnih ključnih infrastrukturnih projektih nastale zamude. Zamude so bile največje v Litvi, kjer je bil od leta 2011 končni datum razgradnje preložen za nadaljnjih devet let, in sicer na leto 2038. V vseh treh državah članicah še vedno ostajajo nekateri izzivi, kot sta odvisnost od zunanjih strokovnjakov in obravnavanje povsem novih tehnoloških rešitev.

Priporočilo 1: zadevne tri države članice bi morale:

(a)dodatno izboljšati prakse vodenja projektov, da bi imele v načrtovanem roku vzpostavljeno potrebno infrastrukturo za ravnanje z odpadki in izrabljenim gorivom;

(b)sprejeti ukrepe, s katerimi bi okrepile lastne tehnične zmogljivosti, da bi tako dosegle boljše ravnotežje med lastnimi in zunanjimi strokovnjaki;

(c)najti boljše načine za izmenjavo najboljših praks in tehničnega znanja med seboj ter s širšim krogom udeležencev pri razgradnji jedrskih elektrarn v EU in zunaj nje. Komisija bi morala to spodbujati na stroškovno učinkovit način.

VII

V treh državah članicah so pogovori o morebitnih nacionalnih ali regionalnih rešitvah ali drugih rešitvah na ravni EU za končno odlaganje visoko radioaktivnih odpadkov in izrabljenega jedrskega goriva še vedno v fazi snovanja, čeprav je za realizacijo takih rešitev potrebnih več desetletij.

Priporočilo 2

(a)Komisija bi morala skupaj z vsemi zadevnimi državami članicami EU preučiti možnosti za odlaganje izrabljenega jedrskega goriva in visoko radioaktivnih odpadkov, vključno z morebitnimi regionalnimi rešitvami in rešitvami na ravni EU, ter pri tem ustrezno upoštevati varnost in stroškovno učinkovitost nadomestnih možnosti. Presojo o tej zadevi bi morala vključiti v svoje prvo poročilo Evropskemu parlamentu in Svetu o izvajanju direktive o radioaktivnih odpadkih.

(b)Obravnavane tri države članice bi morale hkrati napredovati pri svojih načrtih za končno odlaganje, da bi lahko izvedle popolnejše ocene stroškov in pripravile načrte financiranja za odlaganje izrabljenega goriva in radioaktivnih odpadkov, kot določa direktiva o radioaktivnih odpadkih.

VIII

Skupni ocenjeni stroški razgradnje v vseh treh elektrarnah bodo najmanj 5,7 milijarde EUR, z upoštevanjem stroškov končnega odlaganja pa bodo še enkrat višji. Od naše zadnje revizije se je vrzel v financiranju razgradnje v Litvi povečala in stroški zdaj presegajo vrednost financiranja za 1,6 milijarde EUR. Po ocenah Bolgarije in Slovaške zdaj njuni vrzeli v financiranju znašata 28 oziroma 92 milijonov EUR. Čeprav so za zagotavljanje, da so za razgradnjo in končno odlaganje na voljo ustrezna finančna sredstva, končno odgovorne obravnavane države članice, je njihovo sofinanciranje programov EU, namenjenih razgradnji, še vedno zelo omejeno. Komisija ni objavila jasnih smernic o zahtevah glede sofinanciranja. V vseh treh elektrarnah se je število zaposlenih od takrat, ko so te še polno obratovale, zmanjšalo, vendar se z nekaterimi sredstvi EU krijejo stroški zaposlenih, ki se ukvarjajo z varnim vzdrževanjem elektrarn. Komisija je leta 2011 navedla, da po letu 2020 ne predvideva nadaljnjega podaljšanja finančne podpore EU.

Priporočilo 3: obravnavane države članice bi se morale zavedati svoje vloge pri zagotavljanju upoštevanja načela „onesnaževalec plača” ter bi morale biti pripravljene, da v sedanjem obdobju financiranja in po njem stroške razgradnje in stroške končnega odlaganja krijejo iz nacionalnih skladov.

Priporočilo 4: Komisija bi si morala prizadevati za povečanje nacionalnega deleža sofinanciranja v obdobju financiranja 2014–2020. Jasno bi morala opredeliti – na primer v svojem sklepu – „izjemne in dobro utemeljene” pogoje, pod katerimi lahko projekte v celoti financira EU v okviru programov pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn.

Priporočilo 5: posebne programe financiranja EU, namenjene razgradnji jedrskih elektrarn v Litvi, Bolgariji in na Slovaškem, bi bilo treba po letu 2020 ukiniti. Če bi se ugotovilo, da je uporaba sredstev EU v eni ali več od teh treh držav članic nedvomno potrebna tudi po letu 2020, bi moralo morebitno prihodnje financiranje EU, ki ga predlaga Komisija in s katerim se strinja zakonodajalec, vključevati prave spodbude za izvedbo razgradnje, vključno s tem, da bi bilo financiranje časovno omejeno in da bi ustrezno raven sofinanciranja zagotovila država članica. To bi bilo mogoče med drugim doseči s tem, da bi se ob izpolnjevanju teh pogojev razširil dostop do evropskih strukturnih in investicijskih skladov, tako da bi ti skladi zajemali tudi dejavnosti razgradnje jedrskih elektrarn.

Priporočilo 6: Komisija bi morala zagotoviti, da se financiranje EU v okviru programov pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn uporablja le za kritje stroškov za zaposlene, ki se ukvarjajo izključno z dejavnostmi razgradnje.

IX

Ocena Komisije, ali načrti financiranja in razgradnje izpolnjujejo predhodne pogoje, je neustrezna.

Priporočilo 7: Komisija bi morala dokončati svojo oceno predhodnih pogojev.

X

Prihodnji stroški niso vedno pripoznani kot rezervacije in/ali vključeni v pojasnila k računovodskim izkazom, kar zmanjšuje preglednost in ovira sposobnost ustreznih organov, da bi lahko ustrezno načrtovali, kako pokriti prihodnje stroške razgradnje in odlaganja jedrskega goriva.

Priporočilo 8: Komisija bi morala sodelovati z vsemi zadevnimi državami članicami, tako da bodo vsi prihodnji stroški v zvezi z razgradnjo jedrskih elektrarn in končnim odlaganjem izrabljenega goriva ustrezno in pregledno knjiženi v skladu z mednarodnimi računovodskimi standardi.

Uvod

01

Ko so bile Litva, Bolgarija in Slovaška države kandidatke za pridružitev Evropski uniji (EU), sta bila kot eden od pogojev za njihov pristop določena zaprtje in poznejša razgradnja osmih sovjetskih jedrskih reaktorjev prve generacije na treh lokacijah jedrskih elektrarn³ (glej sliko 1 in Prilogo I). Ker naj bi bila posodobitev reaktorjev, da bi ti ustrezali zahodnim varnostnim standardom, negospodarna, je bilo med pristopnimi pogajanji dogovorjeno, da se reaktorji zaprejo pred koncem njihove predvidene življenjske dobe⁴. Vse tri lokacije upravljajo državna podjetja.

Slika 1

Jedrske elektrarne v Litvi, Bolgariji in na Slovaškem, vključene v programe pomoči EU pri razgradnji jedrskih elektrarn

Vir: ERS, na podlagi podatkov, ki so jih zagotovile jedrske elektrarne. Fotografije © jedrska elektrarna Bohunice (BNPP), jedrska elektrarna Kozloduj (KNPP), jedrska elektrarna Ignalina (INPP).

02

Jedrska elektrarna Bohunice V1 na Slovaškem in jedrska elektrarna Kozloduj v Bolgariji imata tlačnovodne reaktorje vzhodnega tipa (VVER), podkategorijo tlačnovodnih reaktorjev (glej sliko 2). Reaktorji tega tipa so bili drugje v Evropi že razgrajeni.

Slika 2

Prikaz jedrske elektrarne s tlačnovodnim reaktorjem (VVER-440/230)

Vir: ERS.

03

Reaktor v elektrarni Ignalina v Litvi je grafitno moderirani reaktor (RBMK-1500), podkategorija vrelnih reaktorjev, pogosto imenovan tudi reaktor černobilskega tipa (glej sliko 3). To je prvi primer razgradnje grafitno moderiranega rektorja⁵.

Slika 3

Prikaz jedrske elektrarne z grafitno moderiranim reaktorjem (RBMK-1500)

Vir: ERS.

Programi pomoči EU pri razgradnji jedrskih elektrarn

04

Zaustavitev in poznejša razgradnja teh jedrskih elektrarn pred koncem njihove predvidene življenjske dobe sta za vse tri države članice pomenila precejšnje finančno in ekonomsko breme, ki je bilo še toliko večje, saj te države za kritje celotnih stroškov razgradnje niso zbrale nacionalnih sredstev in niso imele potrebne infrastrukture za ravnanje z odpadki⁶.

05

EU se je strinjala, da bo od leta 1999 zagotavljala finančno podporo. Podpora se je najprej zagotavljala v okviru programa PHARE, instrumenta za zagotavljanje predpristopne finančne in tehnične pomoči državam kandidatkam v Srednji in Vzhodni Evropi. Ko so se obravnavane tri države pridružile EU, se je podpora nadaljevala v okviru programov pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn na podlagi določb v posameznih pristopnih pogodbah in v uredbah Sveta (pregled teh pogodb in uredb je v Prilogi II)⁷. Za vsako državo je bil vzpostavljen poseben, namenski program podpore.

06

Ti programi podpore so od svojega začetka leta 1999 pa do leta 2013 vključevali:

οukrepe razgradnje, katerih namen je prispevati k razbremenitvi dela finančnega bremena, ki ga imajo te države članice zaradi razgradnje elektrarn;

οukrepe, katerih namen je prispevati k blaženju nekaterih posledic izgube nacionalnih zmogljivosti za proizvodnjo energije zaradi predčasnega zaprtja.

07

V sedanjem obdobju 2014–2020 so do financiranja v okviru programov pomoči EU pri razgradnji jedrskih elektrarn, ki so namenjeni doseganju specifičnih ciljev, predstavljenih v preglednici 1, zdaj upravičeni samo ukrepi razgradnje⁸.

Preglednica 1

Specifični cilji programov pomoči EU pri razgradnji jedrskih elektrarn za obdobje 2014–2020

Program | Specifični cilji:
Ignalina, Litva | Izpraznitev sredice reaktorja enote 2 in bazenov za gorivo enot 1 in 2 v objekt za suho skladiščenje izrabljenega goriva.
Varno vzdrževanje reaktorskih enot.
Dejavnosti razstavljanja v turbinski dvorani in drugih pomožnih objektih.
Varno ravnanje z odpadki, ki nastanejo pri razgradnji, v skladu s podrobnim načrtom za ravnanje z odpadki.
Kozloduj, Bolgarija | Dejavnosti razstavljanja v turbinskih dvoranah enot 1 do 4 in v pomožnih zgradbah.
Razstavljanje velikih sestavnih delov in opreme v reaktorskih zgradbah enot 1 do 4.
Varno ravnanje z odpadki, ki nastanejo pri razgradnji, v skladu s podrobnim načrtom za ravnanje z odpadki.
Bohunice, Slovaška | Dejavnosti razstavljanja v turbinski dvorani in pomožnih objektih reaktorja V1.
Razstavljanje velikih sestavnih delov in opreme v zgradbah reaktorja V1.
Varno ravnanje z odpadki, ki nastanejo pri razgradnji, v skladu s podrobnim načrtom za ravnanje z odpadki.
Vse | Morebitni ukrepi za ohranitev visoke ravni varnosti v enotah v postopku razgradnje, vključno s podporo za osebje jedrskih elektrarn.

Vir: ERS, na podlagi uredb Sveta (Euratom) št. 1368/2013 in (Euratom) št. 1369/2013.

08

Do leta 2020 bo podpora EU dosegla 3,8 milijarde EUR (glej sliko 4).

Slika 4

Pomoč EU Litvi, Bolgariji in Slovaški pri razgradnji jedrskih elektrarn v obdobju 1999–2020

Vir: ERS, na podlagi podatkov Evropske komisije.

09

Največji delež pomoči je bil dodeljen Litvi, drugi največji delež Bolgariji, najmanj pomoči pa je prejela Slovaška (glej sliko 5)⁹.

Slika 5

Deleži skupne pomoči EU pri razgradnji jedrskih elektrarn, dodeljeni posameznim državam članicam v obdobju 1999–2020

Vir: ERS, na podlagi podatkov Evropske komisije.

10

Komisija je v svoji oceni učinka, pripravljeni za finančno obdobje 2014–2020, navedla, da po letu 2020 ne predvideva nadaljnjega podaljšanja finančne podpore EU¹⁰.

Kaj je razgradnja jedrske elektrarne?

11

Razgradnja jedrske elektrarne je zadnja stopnja v življenjskem ciklu jedrske elektrarne. V Evropi je vse več jedrskih elektrarn že v postopku razgradnje ali bodo razgrajene v kratko- ali srednjeročnem obdobju. Ob koncu leta 2015 je v EU obratovalo 129 jedrskih reaktorjev, 91 reaktorjev pa je bilo do takrat zaustavljenih, od tega so bili trije v celoti razgrajeni (glej Prilogo III). Po ocenah naj bi bilo do leta 2025 zaustavljenih več kot 50 od trenutno 129 obratujočih reaktorjev¹¹.

Slika 6

Stanje reaktorjev jedrskih elektrarn v EU na dan 31. decembra 2015

Vir: ERS, na podlagi podatkov Evropske komisije in informacijskega sistema IAEA o reaktorjih jedrskih elektrarn (PRIS).

12

Razgradnja jedrskih elektrarn vključuje vrsto specifičnih postopkov, od katerih nekateri potekajo hkrati. Postopek je zaključen, ko je lokacija počiščena v takem obsegu, da je mogoče zemljišče skladno z nacionalno zakonodajo ponovno uporabiti ali sanirati brez omejitev (status zelene lokacije („greenfield”)) ali ob upoštevanju nekaterih omejitev (status opuščene lokacije („brownfield”)). Vse tri lokacije v Litvi, Bolgariji in na Slovaškem naj bi bile razgrajene do statusa opuščene lokacije.

13

Vse tri države članice so se odločile za strategijo „takojšnje razgradnje” in ne za strategijo „odložene razgradnje” ali strategijo „dolgoročne varne ograjenosti”. Pri strategiji takojšnje razgradnje se razgradnja začne takoj po trajni zaustavitvi obratovanja. Pri strategiji odložene razgradnje se po odstranitvi jedrskega goriva celoten objekt, ki vsebuje radioaktivni material, ali del tega objekta predela ali pa vzdržuje v stanju varnega skladiščenja do poznejše dekontaminacije in/ali razgradnje¹².

14

Razgradnja vključuje konvencionalno industrijsko razgradnjo, kot je porušenje turbinske dvorane, in visoko specializirane dejavnosti ravnanja z radioaktivnim materialom na kraju samem. Pri tem sta ključna načrtovanje pravilnega zaporedja dejavnosti ter določitev postopkov in metodologij, ki jih je treba upoštevati pri njihovem izvajanju.

15

Slika 7 prikazuje glavne postopke pri razgradnji jedrske elektrarne.

Slika 7

Glavni postopki pri razgradnji jedrske elektrarne

Vir: ERS.

16

Upravljavci jedrskih objektov morajo pripraviti in posodabljati končni načrt razgradnje, ki vsebuje načrt financiranja in v katerem so predstavljene vse potrebne dejavnosti ter njihov časovni načrt in ocenjeni stroški¹³. Podporo EU je treba izvajati skladno s temi načrti in hkrati vedno ohraniti najvišjo raven varnosti¹⁴.

17

Vse dejavnosti, ki se izvajajo skozi celoten življenjski cikel jedrske elektrarne, vključno z razgradnjo, so regulirane in zanje je potrebno dovoljenje nacionalnega organa.

Ravnanje z radioaktivnimi odpadki

18

Radioaktivni odpadki nastajajo v vseh fazah jedrskega gorivnega cikla. Po klasifikacijskem sistemu Mednarodne agencije za atomsko energijo (IAEA) so radioaktivni odpadki glede na stopnjo radioaktivnosti razvrščeni v šest kategorij, kot je prikazano v preglednici 2.

Preglednica 2

Kategorije radioaktivnih odpadkov ter ravnanje z njimi in njihovo odlaganje

Kategorija | Opis | Ravnanje z odpadki in njihovo odlaganje (podatki o globini so samo okvirni)
Izvzeti | Odpadki, za katere zaradi majhnih koncentracij radionuklidov, ki jih vsebujejo, niso potrebni predpisi o varstvu pred sevanji in se lahko nadzor regulativnih organov nad njimi opusti. | na zemeljskem površju | sproščanje v okolje, odlagališče odpadkov
Zelo kratkoživi | Odpadki, ki vsebujejo samo radionuklide z zelo kratko razpolovno dobo in s koncentracijami aktivnosti, ki presegajo raven za opustitev nadzora. | na zemeljskem površju | skladišče za razpad
Zelo nizko radioaktivni | Odpadki, ki ne izpolnjujejo nujno meril za izvzete odpadke, vendar ni potrebna visoka stopnja njihovega zadrževanja ali izolacije. | na zemeljskem površju | deponija
Nizko radioaktivni | Odpadki z omejenimi količinami dolgoživih radionuklidov. Take odpadke je treba močno izolirati in jih zadrževati do nekaj sto let. | pod zemljo | blizu zemeljskega površja (do 30 m pod zemljo)
Srednje radioaktivni | Odpadki, pri katerih je treba zlasti zaradi vsebnosti dolgoživih radionuklidov zagotoviti višjo stopnjo zadrževanja, vendar odvajanja toplote ni treba zagotoviti ali ga je treba zagotoviti le v omejenem obsegu. | pod zemljo | srednje globoko (30–100 m pod zemljo)
Visoko radioaktivni | Odpadki, pri katerih je koncentracija aktivnosti dovolj visoka, da povzroča sproščanje precejšnjih količin toplote, ali ki vsebujejo velike količine dolgoživih radionuklidov. V to kategorijo spada izrabljeno jedrsko gorivo. | pod zemljo | geološko odlaganje (več kot 400 m pod zemljo)

Vir: ESR, na podlagi varnostnih standardov IAEA, „General Safety Guide No GSG-1, Classification of Radioactive Waste” (Splošna varnostna navodila št. GSG-1, Razvrstitev radioaktivnih odpadkov), 2009.

19

Potrebne tehnologije in metode za varno zadrževanje radioaktivnih odpadkov in ravnanje z njimi so za vsako kategorijo odpadkov različne. Na eni strani se lahko izvzeti odpadki preprosto odlagajo skupaj z gospodinjskimi odpadki. Na drugi strani pa so visoko radioaktivni odpadki, kot je izrabljeno jedrsko gorivo, tako močno radioaktivni, da je zaradi zagotavljanja dolgoročne varnosti potrebna najvišja stopnja njihovega zadrževanja in izolacije. Odlaganje v globinskem odlagališču več sto metrov pod zemljo je splošno priznano kot najprimernejša možnost za končno odlaganje visoko radioaktivnih odpadkov¹⁵. Skladno z varnostnimi standardi IAEA ob koncu postopka razgradnje jedrske elektrarne ravnanje z odpadki še ni zaključeno, saj visoko radioaktivni odpadki še niso odloženi v objekt za končno odlaganje¹⁶.

Načelo „onesnaževalec plača” kot načelo EU in mednarodno načelo

20

Ravnanje z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki v Evropski uniji ureja direktiva o radioaktivnih odpadkih¹⁷. Njene zahteve temeljijo na konvenciji IAEA iz leta 1997, ki so jo podpisale tudi Litva, Bolgarija in Slovaška¹⁸. Pogodbenice so s konvencijo zavezane k uporabi načela „onesnaževalec plača”, ki pomeni, da morajo stroške ravnanja z odpadki, namenjenega preprečevanju škode za zdravje ljudi in okolje, nositi povzročitelji teh odpadkov¹⁹. Konvencija temelji tudi na načelu, da se breme ravnanja z jedrskimi odpadki ne bi smelo neupravičeno prelagati na prihodnje generacije. To je izraženo v direktivi o radioaktivnih odpadkih, v kateri je navedeno, da „[bi morala biti] [e]tična obveznost vsake države članice, da se izogne ustvarjanju kakršnih koli prevelikih bremen za prihodnje generacije zaradi izrabljenega goriva in radioaktivnih odpadkov, vključno z radioaktivnimi odpadki, ki bi lahko nastali zaradi razgradnje obstoječih jedrskih objektov”²⁰.

Vloge in odgovornosti udeležencev v programih pomoči EU pri razgradnji jedrskih elektrarn

21

Evropska komisija se je v skladu z ustreznimi predpisi odločila, da bo za programe pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn uporabljala posredno upravljanje²¹. Pri takem načinu upravljanja Komisija naloge izvrševanja proračuna poveri izvajalskim organom (glej Prilogo IV), vendar je še naprej v celoti odgovorna za izvrševanje proračuna EU. Komisija mora zato zagotoviti, da imajo izvajalski organi vzpostavljene ustrezne strukture za nadzor in spremljanje. Evropska banka za obnovo in razvoj (EBRD) deluje kot izvajalski organ za vse tri obravnavane programe.

22

Poleg tega v Litvi Centralna agencija za vodenje projektov, nacionalni javni organ, deluje kot drugi izvajalski organ in za projekte, ki spadajo v okvir njenega upravljanja, opravlja enake funkcije kot EBRD²². V času revizije je izvajanje vseh novih projektov potekalo prek Centralne agencije za vodenje projektov. EBRD bo še naprej odgovorna za projekte, za katere je bila odgovorna že prej.

23

Obravnavane tri države članice so dolžne vzpostaviti ustrezne nacionalne strukture za izvajanje programov in sprejeti vse potrebne ukrepe za odpravo morebitnih pravnih ali upravnih ovir za ustrezno delovanje svojih programov razgradnje²³. Države članice z ministrstva, pristojnega za energetsko politiko, imenujejo koordinatorja programa, ki prevzame splošno odgovornost za načrtovanje, usklajevanje in spremljanje ustreznih programov razgradnje na nacionalni ravni.

24

Litva je poleg tega za finančnega koordinatorja, odgovornega za finančni nadzor Centralne agencije za vodenje projektov, imenovala ministrstvo za finance.

25

Glavni upravičenci programov so upravljavci jedrskih elektrarn in/ali imetniki dovoljenj za razgradnjo, ki so državna podjetja. Njihova naloga je, da po odobritvi predlogov izvedejo projekte.

26

Države članice vsako leto predlagajo letni delovni program, v katerem predstavijo predvideno uporabo sredstev. Komisija nato po posvetovanju z Odborom za program pomoči za razgradnjo jedrskih elektrarn, ki ga sestavljajo predstavniki vseh 28 držav članic EU, odobri sklepe o financiranju. Odobri tudi dokumentacijo o posameznih projektih, ki bodo financirani iz pomoči, pri čemer to dokumentacijo izbere izvajalski organ. Po uskladitvi na nacionalni ravni koordinator programa predloži nove projektne predloge v odobritev EBRD in v Litvi Centralni agenciji za vodenje projektov. Potem ko so predlogi projektov odobreni, jih izvajalski organi predložijo Komisiji.

27

Komisija nato ustrezna sredstva v skladu s pogodbenimi ureditvami prenese na EBRD, v primeru Litve pa tudi na Centralno agencijo za vodenje projektov. Ta organa nato spremljata izvajanje projektov.

Prejšnje posebno poročilo ESR o razgradnji jedrskih elektrarn

28

Evropsko računsko sodišče je finančno pomoč EU za razgradnjo jedrskih elektrarn v Bolgariji, Litvi in na Slovaškem obravnavalo že v posebnem poročilu iz leta 2011²⁴.

3V elektrarnah Kozloduj v Bolgariji in Bohunice na Slovaškem so delujoči reaktorji nameščeni povsem v bližini reaktorjev v razgradnji. V tem poročilu se izraz „elektrarna” nanaša le na reaktorje v razgradnji.

4DOC/97/8, Strasbourg/Bruselj, 15. julij 1997 „Agenda 2000 - Summary and conclusions of the opinions of Commission concerning the Applications for Membership to the European Union presented by the candidates Countries” (Agenda 2000 – Povzetek in sklepi mnenj Komisije o prošnjah za članstvo v Evropski uniji, ki so jih predložile države kandidatke); Združenje zahodnoevropskih upravnih organov za jedrsko varnost (WENRA), „Nuclear Safety in EU Candidate Countries” (Jedrska varnost v državah kandidatkah EU), oktober 2000.

5Reaktorske enote v Černobilu, ki so bile sicer zaprte, niso bile razgrajene. Po nesreči leta 1986 so reaktorsko enoto 4 obdali s „sarkofagom”.

6Delovni dokument služb Komisije „Nuclear Decommissioning Assistance Programme data” (Podatki o programu pomoči za razgradnjo jedrskih elektrarn) (SEC(2011) 914 final).

7Litva in Bolgarija sta poleg podpore EU prejeli tudi vsaka svoja nepovratna sredstva iz Računa za jedrsko varnost, ki ga upravlja Evropska banka za obnovo in razvoj (EBRD), namenjena operativni jedrski varnosti.

8Ukrepi za blaženje posledic, vključno z energetsko učinkovitostjo in obnovljivo energijo, so upravičeni do financiranja v okviru evropskih strukturnih in investicijskih skladov, iz katerih črpajo sredstva vse tri države članice.

9V tem poročilu vrstni red navajanja obravnavanih držav članic sledi velikosti njihovih programov, tako da je najprej navedena Litva, nato Bolgarija in nazadnje Slovaška.

10SEC(2011) 1387 final, Delovni dokument služb Komisije, Ocena učinka.

11COM(2016) 177 final z dne 4. aprila 2016, str. 7, Sporočilo Komisije Usmeritveni jedrski program, posredovano v mnenje Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru v skladu s členom 40 Pogodbe Euratom, v nadaljnjem besedilu: Usmeritveni jedrski program Komisije iz leta 2016.

12Varnostni standardi IAEA, „Decommissioning of Facilities, General Safety Requirements No. GSR Part 6“ (Razgradnja objektov, Splošne varnostne zahteve št. GSR Del 6), 2014.

13Varnostni standardi IAEA, „General Safety Requirements Part 6“ (Splošne varnostne zahteve Del 6), str. 15–16.

14Člen 2(1) uredb Sveta (Euratom) št. 1368/2013 in 1369/2013.

15Varnostni standardi IAEA, „General Safety Guide No GSG-1, Classification of Radioactive Waste” (Splošna varnostna navodila št. GSG-1, Razvrstitev radioaktivnih odpadkov), 2009, str. 6.

16Varnostni standardi IAEA, „General Safety Guide No GSG-1, Classification of Radioactive Waste” (Splošna varnostna navodila št. GSG-1, Razvrstitev radioaktivnih odpadkov), 2009, str. 3.

17Direktiva Sveta 2011/70/Euratom z dne 19. julija 2011 o vzpostavitvi okvira Skupnosti za odgovorno in varno ravnanje z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki. (UL L 199, 2.8.2011, str. 48).

18IAEA, Skupna konvencija o varnosti ravnanja z izrabljenim gorivom in varnosti ravnanja z radioaktivnimi odpadki.

19Člen 21 Skupne konvencije IAEA o varnosti ravnanja z izrabljenim gorivom in varnosti ravnanja z radioaktivnimi odpadki se glasi: „Vsaka pogodbenica zagotavlja, da je za varnost ravnanja z izrabljenim gorivom ali radioaktivnimi odpadki primarno odgovoren imetnik ustreznega dovoljenja in da sprejme primerne ukrepe, s katerimi zagotavlja, da vsak tak imetnik izpolnjuje svojo obveznost”.

20Uvodna izjava 24 Direktive Sveta 2011/70/Euratom.

21Člen 58(c) Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (UL L 298, 26.10.2012, str. 1), kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (EU, Euratom) št. 2015/1929 z dne 28. oktobra 2015.

22Slovaška je uradno predlagala vzpostavitev drugega, nacionalnega načina izvajanja, pri katerem bi Slovaška agencija za inovacije in energijo delovala vzporedno z EBRD.

23Člen 4 Izvedbenega sklepa Komisije z dne 7. avgusta 2014 o pravilih uporabe programov pomoči za razgradnjo jedrskih elektrarn za Bolgarijo, Litvo in Slovaško za obdobje 2014–2020, C(2014) 5449 final.

24Posebno poročilo št. 16/2011 „Finančna pomoč EU za razgradnjo jedrskih elektrarn v Bolgariji, Litvi in na Slovaškem: Dosežki in prihodnji izzivi” (http://eca.europa.eu).

Obseg revizije in revizijski pristop

29

Namen te revizije je bil ugotoviti, ali je bil od leta 2011, ko je bilo objavljeno naše prejšnje poročilo o tej temi, dosežen napredek pri izvajanju programov pomoči EU pri razgradnji jedrskih elektrarn v Litvi, Bolgariji in na Slovaškem²⁵.

30

Zlasti smo preučili, ali je bil pri programih dosežen napredek glede:

-razgradnje elektrarn, pridobitve potrebnih dovoljenj ter vzpostavitve infrastrukture za ravnanje z izrabljenim gorivom in odpadki;

-izvedbe zanesljive ocene stroškov in zagotovitve potrebnih sredstev za dokončanje razgradnje.

31

V vsaki od treh držav članic smo obiskali zadevne lokacije, analizirali programsko in projektno dokumentacijo ter opravili pogovore z uradniki držav članic, upravljavci jedrskih elektrarn, imetniki nacionalnih dovoljenj za ravnanje z radioaktivnimi odpadki, regulativnimi organi ter uradniki izvajalskih organov in Evropske komisije.

32

Da bi ocenili napredek na ravni projektov, smo v vseh treh državah članicah izbrali 17 infrastrukturnih in drugih projektov razgradnje jedrskih elektrarn, ki jih financira EU (glej Prilogo V). Izbrali smo projekte, glede katerih smo v svojem prejšnjem poročilu podali najbolj kritične ugotovitve, in druge projekte, ključne za razgradnjo. Zbrali smo tudi podatke o zamudah in prekoračitvah stroškov, ki vplivajo na 18 glavnih infrastrukturnih projektov, ki se trenutno izvajajo (Priloga VI).

33

Kjer je bilo mogoče, smo opredelili tudi primere postopnega izboljševanja praks v obravnavnih treh državah članicah in primere splošnega v prihodnost usmerjenega razmišljanja. V ta namen smo obiskali gradbišče globinskega odlagališča na Finskem, ki bo prvo tako odlagališče na svetu (glej Prilogo VII).

34

Revizija je potekala od aprila 2015 do aprila 2016.

35

V reviziji nismo preverjali skladnosti izdatkov za projekte s pravili, ki veljajo za posamezne sklade, niti postopkov oddaje javnih naročil. Prav tako nismo ocenjevali radioaktivne varnosti ali varnosti naprav, saj so za to odgovorni pristojni nacionalni organi. Naš namen nikakor ni bil predstaviti argumente za jedrsko energijo ali proti njej ali oblikovati sklepe glede mešanice energetskih virov v EU. Te zadeve v tem poročilu niso obravnavane.

25Posebno poročilo št. 16/2011.

Opažanja

Od leta 2011 je bil pri razgradnji dosežen določen napredek, vendar pomembni izzivi ostajajo

36

V tem razdelku so navedene naše ugotovitve v zvezi z napredkom, doseženim od leta 2011, pri postopku razgradnje, ki je podprt s programi pomoči EU, s poudarkom na morebitnih zamudah pri ključnih infrastrukturnih projektih.

Napredek je bil dosežen na nenadzorovanih območjih, vendar se razgradnja reaktorskih zgradb še ni začela, infrastruktura za ravnanje z radioaktivnimi odpadki pa je le delno dokončana

37

Za vsako od treh jedrskih elektrarn smo preverili:

-v kolikšnem obsegu je zapiranje jedrske elektrarne nepovratno;

-kolikšen napredek je bil dosežen pri dejavnostih razstavljanja na nenadzorovanih in nadzorovanih območjih;

-razpoložljivost infrastrukture za izrabljeno gorivo in ravnanje z odpadki, ki je potrebna za dejavnosti razgradnje in razstavljanja.

Nacionalni organi trdijo, da je zaprtje elektrarn zdaj nepovratno, vendar načrtovani izložki Komisije še niso doseženi

38

Komisija je leta 2011 opredelila načrtovane izložke, ki jih je treba izpolniti, da se zaprtje jedrske elektrarne lahko šteje za nepovratno²⁶. V preglednici 3 je prikazana ocena doseganja teh načrtovanih izložkov v Litvi, Bolgariji in na Slovaškem.

39

Organi v Litvi, Bolgariji in na Slovaškem trdijo, da doseženi napredek pomeni, da je zapiranje zdaj dejansko nepovratno, saj ponovna vzpostavitev delovanja ne bi bila več tehnično izvedljiva niti stroškovno učinkovita²⁷.

Preglednica 3

Doseganje načrtovanih izložkov v zvezi z nepovratnim zaprtjem treh jedrskih elektrarn na dan 31. decembra 2015 po oceni Evropskega računskega sodišča

Pričakovani izložki
Ignalina, Litva
Kozloduj, Bolgarija
Bohunice, Slovaška

1. Jedrska elektrarna je varno vzdrževana v načinu po zaustavitvi do popolne izpraznitve reaktorja.
deloma izpolnjeno
Poteka varno vzdrževanje. Reaktor 1 je izpraznjen. Reaktor 2 še ni izpraznjen.
izpolnjeno
Reaktorji in reaktorski bazeni za gorivo so izpraznjeni.
izpolnjeno
Reaktorji in reaktorski bazeni za gorivo so izpraznjeni.

2. Dovoljenje za razgradnjo je izdano.
ni izpolnjeno
Dovoljenje še ni izdano.
deloma izpolnjeno
Dovoljenje je izdano za enoti 1–2, izdaja za enoti 3–4 se pričakuje v letu 2016.
izpolnjeno
Dovoljenje je bilo izdano leta 2015.

3. Načrt za razstavljanje sredice reaktorja/primarnega kroga je dokončan.
deloma izpolnjeno
Načrt za razstavljanje še ni končan, študija poteka (glej Prilogo V, projekt 6).
deloma izpolnjeno
Projekt načrtovanja za postopek razstavljanja je v fazi javnega naročanja.
deloma izpolnjeno
Projekt načrtovanja za postopek razstavljanja še poteka (glej Prilogo V, projekt 16).

4. Razstavljanje v reaktorski zgradbi se je začelo.
deloma izpolnjeno
Doslej samo manjša dela v reaktorski zgradbi.
deloma izpolnjeno
Doslej samo manjša dela v reaktorski zgradbi.
deloma izpolnjeno
Doslej samo manjša dela v reaktorski zgradbi.

Vir: ERS, na podlagi informacij nacionalnih organov.

40

Toda eden od načrtovanih izložkov za ocenjevanje, ali je postopek razgradnje jedrskih elektrarn dosegel stanje nepovratnosti, je dovoljenje za razgradnjo, ki je potrebno pred začetkom del na nadzorovanem območju. Bolgarija in Slovaška sta leta 2011 dovoljenje za obratovanje spremenili v dovoljenje za razgradnjo zadevnih elektrarn, Litva pa ne.

-Elektrarna Ignalina v Litvi mora dovoljenje za razgradnjo šele pridobiti, kar je zdaj v načrtu leta 2022, pri čemer je to deset let pozneje, kot je bilo prvotno načrtovano, in 18 let po tem, ko je enota 1 prenehala proizvajati elektriko.

-Elektrarna Kozloduj v Bolgariji je 27. novembra 2014 pridobila desetletno dovoljenje za razgradnjo za prvi dve enoti, v letu 2016 pa pričakuje dovoljenje za razgradnjo enot 3 in 4. Kljub temu bodo morda potrebna še dodatna dovoljenja za izvedbo večjih posegov pri razstavljanju kritičnih reaktorskih sistemov ali samega reaktorja.

-Elektrarna Bohunice na Slovaškem je trenutno veljavno dovoljenje za razgradnjo prejela 23. decembra 2014, s čimer je dobila odobritev za začetek postopka razstavljanja v reaktorski zgradbi. V načrtu razgradnje začetek večjih del v zvezi z razstavljanjem do konca leta 2015 ni bil predviden. Večja dela v zvezi z razstavljanjem se še niso začela.

Napredek, dosežen pri dejavnostih razstavljanja na nenadzorovanih območjih

41

Kot je prikazano v preglednici 3, v nobeni od treh elektrarn še niso dokončali načrtov za razstavljanje sredice reaktorja/primarnih krogov, izvedli pa so kvečjemu manjša dela v reaktorski zgradbi. To pomeni, da se bodo morale vse tri države članice v prihodnje šele soočiti s ključnimi izzivi pri delu na nadzorovanem območju, vključno z reaktorsko zgradbo.

42

Napredek pa je bil dosežen pri dejavnostih razstavljanja na nenadzorovanem območju. Od našega prejšnjega poročila je bil na vseh treh lokacijah dosežen napredek pri razstavljanju nekaterih ključnih sestavnih delov, kot so turbinske dvorane na nenadzorovanem območju (glej primer na slikah 8 in 9). V Litvi se je razstavljanje začelo pozneje, kot je bilo načrtovano, vendar od leta 2014 napreduje.

Slikah 8 in 9

Fotografije prikazujejo napredek pri razstavljanju ključnih sestavnih delov v turbinski dvorani jedrske elektrarne Bohunice V1, Slovaška

Slika 8 – Pred razstavljanjem

2011: turbinska dvorana s turbinami

© Javys.

Slika 9 – Po razstavljanju

2015: turbinska dvorana brez turbin

© Javys.

Nekaj napredka je bilo doseženega pri infrastrukturi za ravnanje z odpadki, končna odlagališča za izrabljeno gorivo pa so šele na stopnji snovanja

43

Dovoljenje za napredovanje v postopku razgradnje se izda samo, če so med drugim vzpostavljene ustrezne rešitve in infrastruktura za ravnanje z odpadki. Ker se z različnimi vrstami nastalih odpadkov ravna različno (glej preglednico 2), sta potrebna dovolj celovit radiološki popis in opredelitev objekta in radioaktivnih odpadkov, da se natančno določijo metodologije in tehnologije za dekontaminacijo, razstavljanje in fragmentacijo sistemov in struktur ter izberejo najprimernejše rešitve za ravnanje z odpadki. V zvezi s tem so vse tri države članice od naše prejšnje revizije dosegle nekaj napredka. Čeprav se dejavnosti na splošno izvajajo v skladu z načrti razgradnje, radiološka opredelitev reaktorskih zgradb v nobeni od treh elektrarn še ni izčrpna.

44

Kar zadeva zelo nizko do srednje radioaktivne odpadke (glej preglednico 4), so vse tri države članice dosegle določen napredek pri gradnji glavne infrastrukture, potrebne za ravnanje z odpadki. Vzpostavljena infrastruktura zadovoljuje trenutne potrebe na tej stopnji procesa razgradnje. Zato v nobeni od treh elektrarn ni neposredne nevarnosti, da bi morali razgradnjo prekiniti zaradi nezadostnih zmogljivosti infrastrukture za ravnanje z odpadki. Toda več projektov za ravnanje z odpadki višjih stopenj radioaktivnosti ali za povečane količine odpadkov v prihodnosti zamuja in nekateri so še vedno v fazi snovanja (glej preglednico 4 in odstavke 60 do 71).

45

Visoko radioaktivni odpadki so večinoma v dveh oblikah: odpadno izrabljeno jedrsko gorivo ali odpadni materiali, ki ostanejo po predelavi izrabljenega jedrskega goriva. Na splošno izrabljeno jedrsko gorivo obsega 95 % visoko radioaktivnih odpadkov in vsebuje od 95 % do 99 % skupne radioaktivnosti jedrske elektrarne. Ko se elementi izrabljenega jedrskega goriva odstranijo iz reaktorja (glej sliko 10), se lahko predelajo ali pa začasno uskladiščijo za približno 50 let.

Preglednica 4

Napredek pri gradnji infrastrukture za ravnanje z zelo nizko do srednje radioaktivnimi odpadki leta 2011 in 2015

| 2011 | 2015
Ignalina, Litva | Potekajo dela na objektu za začasno skladiščenje, ki je del odlagališča za zelo nizko radioaktivne odpadke. | Objekt za začasno skladiščenje je dokončan in zaseden v 80 % sedanje zmogljivosti.
Gradnja nadzemnega objekta se še ni začela. | Gradnja nadzemnega objekta se še ni začela, ker so pri javnem naročanju nastale zamude zaradi sprememb v tehničnem načrtu.
Odlagališče blizu površja za kratkožive nizko in srednje radioaktivne odpadke je v fazi snovanja. | Odlagališče blizu površja je še vedno v fazi snovanja in zamuja za eno leto.
Obrat za skladiščenje in ravnanje s trdnimi odpadki za dolgožive srednje radioaktivne odpadke zamuja za 3,5 leta. | Obrat za skladiščenje in ravnanje s trdnimi odpadki zamuja za devet let. Začetek obratovanja naj bi bil odobren leta 2018. Na voljo ni nobenega objekta za skladiščenje odpadkov, ki bodo nastali pri razstavljanju reaktorja, čeprav se je projekt v zvezi s tem začel.
Kozloduj, Bolgarija | Uporabljajo se obstoječi obrati za skladiščenje in ravnanje z odpadki v elektrarni, vendar so za prihodnjo razgradnjo potrebne dodatne zmogljivosti. | Po oceni imetnika dovoljenja za razgradnjo, državnega podjetja za ravnanje z radioaktivnimi odpadki (SERAW), bi morali obstoječi objekti za skladiščenje radioaktivnih odpadkov zadostovati do leta 2022.
Nacionalno odlagališče za nizko in srednje radioaktivne odpadke naj bi bilo zgrajeno do konca leta 2015. | Nacionalno odlagališče za nizko in srednje radioaktivne odpadke, ki je glavni manjkajoči element, zamuja za šest let. Dokončano naj bi bilo predvidoma leta 2021 (glej odstavek 56).
Bohunice, Slovaška | Uporabljajo se obstoječi obrati za skladiščenje in ravnanje z odpadki v elektrarni. Za prihodnjo razgradnjo so potrebne dodatne zmogljivosti za skladiščenje in ravnanje z odpadki. | Poteka projekt za povečanje zmogljivosti nacionalnega odlagališča za zelo nizko radioaktivne odpadke, ki naj bi bil končan leta 2018.

Vir: ERS, na podlagi informacij nacionalnih organov.

Slika 10

Posoda za skladiščenje elementov izrabljenega jedrskega goriva VVER449/230

© Javys.

46

Medtem ko je izpraznitev reaktorjev v Bolgariji in na Slovaškem končana, je v enoti 2 v Litvi še vedno del goriva, bazeni za skladiščenje v enoti 1 pa so še vedno napolnjeni z izrabljenim jedrskim gorivom. V Bolgariji in na Slovaškem so elementi izrabljenega jedrskega goriva še vedno razvrščeni kot material za morebitno prihodnjo uporabo, čeprav bo treba del tega materiala neizogibno trajno odložiti. V preglednici 5 so prikazani razvrstitev izrabljenega jedrskega goriva, lokacija in način trenutnega skladiščenja ter stanje začasne infrastrukture za ravnanje z izrabljenim jedrskim gorivom.

Preglednica 5

Pregled skladiščenja in razvrstitve izrabljenega jedrskega goriva

| Ali je sredica reaktorja izpraznjena? | Ali so reaktor in reaktorski bazeni za gorivo izpraznjeni? | Razvrstitev izrabljenega jedrskega goriva | Trenutna lokacija izrabljenega jedrskega goriva | Ali je na voljo končno odlagališče za izrabljeno jedrsko gorivo?
Ignalina, Litva | Enota 1 | da | ne | visoko radioaktivni odpadki | v reaktorskih bazenih v enoti 1 in začasnem suhem skladišču za izrabljeno gorivo v elektrarni | ne
Enota 2 | ne | ne | visoko radioaktivni odpadki | v sredici reaktorja enote 2 in reaktorskih bazenih enote 2 | ne
Kozloduj, Bolgarija | da | da | materiali za morebitno prihodnjo uporabo | v objektu za začasno suho in mokro skladiščenje izrabljenega goriva v elektrarni, deloma poslano v Rusijo | ne
Bohunice V1, Slovaška | da | da | materiali za morebitno prihodnjo uporabo | v objektu za začasno mokro skladiščenje izrabljenega goriva v elektrarni | ne

Vir: ERS, na podlagi informacij nacionalnih organov.

47

V preglednici 6 je prikazan napredek pri infrastrukturi za začasno skladiščenje izrabljenega jedrskega goriva od leta 2011. Zlasti v Litvi napredek ovirajo zamude pri gradnji objekta za začasno skladiščenje izrabljenega goriva.

Preglednica 6

Napredek pri infrastrukturi za začasno skladiščenje izrabljenega jedrskega goriva leta 2011 in 2015

2011
2015

Ignalina, Litva
Enot ni bilo mogoče izprazniti, dokler ni začel delovati obrat za začasno skladiščenje izrabljenega goriva, ta projekt pa je imel štiriletno zamudo.
Izgradnja objekta za začasno skladiščenje izrabljenega goriva zamuja za dodatnih šest let, torej za 10 let zaostaja za časovnim načrtom iz končnega načrta razgradnje iz leta 2005. Dokončanje objekta je osnovni pogoj za pridobitev dovoljenja za razgradnjo.

Kozloduj, Bolgarija
Načrtovanje in gradnja obrata za začasno suho skladiščenje izrabljenega goriva, v katerem naj bi skladiščili elemente izrabljenega goriva v zabojnikih, znatno zamujata in presegata proračun.
Dovoljenje za prevzem je bilo pridobljeno marca 2013 in do leta 2015 je bilo uskladiščenih šest polnih zabojnikov od 34, kolikor so jih načrtovali. Desetletno dovoljenje za delovanje skladišča je bilo pridobljeno 29. januarja 2016.

Bohunice, Slovaška
Na voljo je objekt za začasno mokro skladiščenje izrabljenega goriva.
Izrabljeno gorivo iz jedrske elektrarne V1 se skladišči v objektu za začasno skladiščenje izrabljenega goriva v elektrarni. Njegove skladiščne zmogljivosti bodo zadostovale do leta 2024, če bo vključeno izrabljeno jedrsko gorivo iz drugih elektrarn. Obstajajo načrti za gradnjo objekta za začasno suho skladiščenje izrabljenega goriva, saj odločitev o končnem odlaganju še ni bila sprejeta.

Vir: ERS, na podlagi informacij nacionalnih organov.

48

Začasno skladiščenje izrabljenega jedrskega goriva je začasna rešitev pred končnim odlaganjem. Končno odlaganje v globokem geološkem odlagališču, običajno najmanj več sto metrov pod zemljo, je splošno priznano kot najprimernejša možnost za odlaganje visoko radioaktivnih odpadkov (glej primer iz Priloge VII). Načeloma bi morala vsaka država z jedrskim programom predvideti načrt za izgradnjo ustreznega odlagališča²⁸. Toda nekatere države lahko ustvarjajo majhno količino radioaktivnih odpadkov, imajo omejena finančna sredstva ali nimajo primernih geoloških pogojev²⁹. Kot je prikazano v preglednici 5, nobena od zadevnih držav članic trenutno nima dostopa do takšnega končnega odlagališča. Druge države članice EU se spopadajo z enakimi izzivi.

49

Dostop do končnega odlagališča bi lahko zagotovili z večnacionalnim sodelovanjem. V primeru „večnacionalnega odlagališča” se odpadki iz več kot ene države odlagajo v skupno odlagališče. Če so vse sodelujoče države v istem sosedstvu, se za takšno odlagališče pogosto uporablja izraz „regionalno odlagališče”³⁰.

50

Direktiva EU o radioaktivnih odpadkih dopušča regionalno sodelovanje na tem področju in izrecno priznava, da „nekatere države članice menijo, da je skupna uporaba objektov za ravnanje z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki, vključno z odlagališči, potencialno koristna, varna in stroškovno učinkovita možnost”³¹. Toda nekatere države članice EU uvoz jedrskih odpadkov omejujejo z nacionalno zakonodajo. Na primer:

-Litva prepoveduje uvoz radioaktivnih odpadkov in izrabljenega jedrskega goriva, z izjemo (a) tranzita radioaktivnih odpadkov in izrabljenega jedrskega goriva prek Litve ter (b) ponovnega uvoza radioaktivnih odpadkov in izrabljenega goriva, ki so bili predelani v tujini³²,

-Bolgarija prepoveduje uvoz radioaktivnih odpadkov, razen (a) ob ponovnem uvozu zaprtih virov ionizirajočega sevanja, izdelanih v Bolgariji, in (b) radioaktivnih odpadkov, ki so bili predelani kot storitev za Bolgarijo³³,

-Slovaška prepoveduje uvoz radioaktivnih odpadkov, z izjemo (a) prevoza skozi državo ter (b) uvoza radioaktivnih odpadkov za obdelavo in predelavo³⁴.

51

V celotni EU se trenutno gradi samo eno globoko geološko odlagališče, in sicer na Finskem (glej Prilogo VII). Od sprejetja prve odločitve finske vlade o časovnem načrtu izvajanja in začetka pregledovanja območja leta 1983 bo minilo skoraj 40 let, preden se bo odlaganje lahko začelo (časovni načrt projekta prikazuje slika 11). Odlaganje izrabljenega goriva se bo predvidoma začelo v začetku 20. let tega stoletja.

Slika 11

Časovni načrt finskega globokega geološkega odlagališča

© Posiva Oy.

52

Tudi druge države članice zdaj pripravljajo globoka geološka odlagališča in so v različnih fazah časovnega načrta.

-Na Švedskem vlogo za izgradnjo globokega geološkega odlagališča na izbrani lokaciji Forsmark pregleduje švedski organ za varnost pred sevanji. Izgradnja in zagon sta predvidena za leto 2028³⁵.

-V Franciji bi vlogo za izgradnjo lahko oddali leta 2017 ali 2018. Pilotna faza delovanja je predvidena med letoma 2025 in 2035, komercialna uporaba pa naj bi se začela po letu 2035³⁶.

-V Nemčiji je komisija za skladiščenje visoko radioaktivnih odpadkov dobila nalogo, naj do konca leta 2016 pripravi poročilo kot pripravo na postopek za izbiro lokacije. V skladu z nacionalno zakonodajo je treba odločitev o izbiri lokacije sprejeti do leta 2031. Odlaganje bi se lahko najhitreje začelo leta 2045/2050³⁷.

53

Države članice so morale v skladu z direktivo EU o radioaktivnih odpadkih iz leta 2011 svoje nacionalne programe pripraviti do avgusta 2015, vključno z načrti za končno odlaganje. Komisija je dolžna o izvajanju te direktive poročati Parlamentu in Svetu, vendar tega še ni naredila³⁸.

54

Analizirali smo ustrezne nacionalne programe obravnavanih treh držav članic in ugotovili, da so Litva, Bolgarija in Slovaška šele začele razpravljati o morebitnih rešitvah za končno odlaganje, torej so pogovori v fazi snovanja.

55

Bolgarski nacionalni program navaja tri možnosti za ravnanje z visoko radioaktivnimi odpadki, vključno z izrabljenim gorivom:

-predelava v drugih državah;

-sodelovanje pri regionalnih ali mednarodnih rešitvah za končno odlaganje, ne da bi ogrozili izvajanje nacionalnega programa;

-odlaganje visoko radioaktivnih odpadkov v Bolgariji.

-Bolgarski organi so na razgovoru med revizijo izrazili naklonjenost drugi, regionalni možnosti, in sicer zaradi pomislekov v zvezi z majhno jedrsko zmogljivostjo države, njenimi geološkimi in podnebnimi razmerami, zakonodajo, javnim mnenjem, finančnimi zmogljivostmi in količino visokoaktivnih radioaktivnih odpadkov. Končno odločitev o tem, katero možnost bodo izbrali, naj bi sprejeli do leta 2030. Nacionalni program kot začasno rešitev predvideva izgradnjo objekta za skladiščenje pred odlaganjem.

56

V litovskem nacionalnem programu, ki je bil sprejet decembra 2015, je predvidena izgradnja končnega odlagališča v Litvi. Kljub temu so litovski organi v razgovorih izrazili pomisleke, ki so jih navedli tudi bolgarski organi, ter naklonjenost regionalni ureditvi.

57

Slovaški nacionalni program navaja dve možnosti:

-odlaganje v globokem geološkem odlagališču na Slovaškem, za katerega je ocena stroškov vključena v program;

-spremljanje in podpora izgradnji mednarodnega odlagališča.

58

Nobena od treh držav ni navedla, katera regija ali katere države bi lahko bile vključene v morebitno regionalno rešitev ali drugo rešitev na ravni EU.

Zamude pri skoraj vseh ključnih projektih infrastrukture za razgradnjo

59

Da bi ugotovili, kakšen je napredek razgradnje, dosežen od leta 2011, smo zbrali podatke o vzorcu 18 ključnih projektov infrastrukture za razgradnjo in podpornih projektov v vsaki od treh držav članic, ki se financirajo iz programov EU za pomoč (glej Prilogo VI)³⁹.

60

Pri skoraj vseh ključnih projektih infrastrukture za razgradnjo, vključenih v vzorec, so med letoma 2011 in 2015 nastale zamude. Kot je razvidno iz Priloge VI, so od začetka izvajanja do konca leta 2015 nastale zamude v trajanju približno 10 let. Te zamude so eden od glavnih razlogov, da je Litva od našega prejšnjega poročila iz leta 2011 preložila datum dokončanja razgradnje za nadaljnjih devet let. Končna razgradnja v Litvi je zdaj predvidena leta 2038.

61

V poročilu iz leta 2011 smo zapisali, da izvajanje projekta izgradnje objekta za začasno skladiščenje izrabljenega goriva (glej sliko 12) v Litvi zamuja za več kot štiri leta, kot je navedeno v preglednici 6. Od takrat se je nabrala dodatna zamuda šest let. Projekt je še posebno počasi napredoval med letoma 2011 in 2014. Šele v začetku leta 2013 so bile sprejete odločitve, na podlagi katerih se je izvajanje projekta izboljšalo. Zaradi zamud pri tem projektu je bilo zadržano praznjenje reaktorja (glej projekt 1 v Prilogi V).

Slika 12

Objekt za začasno skladiščenje izrabljenega goriva v jedrski elektrarni Ignalina, Litva

© INPP.

© INPP.

62

V Litvi še en ključni projekt, in sicer obrat za ponovno uporabo, predelavo in skladiščenje trdnih odpadkov, od naše zadnje revizije zamuja za dodatnih pet let, kar skupaj pomeni devetletno zamudo. Gospodarski spori v zvezi s tem so bili poravnani z izvajalcem in iz programa pomoči EU je bilo izplačanih 55 milijonov EUR nadomestila; dodatnih 17,9 milijona EUR je bilo namenjenih za pričakovana tveganja.

63

Glavni razlogi za zamude v Litvi so vključevali pogodbene spore, pomanjkljive informacije o tem, kako je bila elektrarna dejansko zgrajena, nepopolne podatke o elektrarni in izrabljenem gorivu ter nezadostno usklajevanje in nadzor dela podizvajalcev.

64

Čeprav so projekti zamujali tudi v Bolgariji in na Slovaškem, te zamude niso povzročile odloga načrtovanega končnega datuma razgradnje. Na Slovaškem je končni datum ostal leto 2025. V Bolgariji so ta datum celo prestavili na pet let prej, z leta 2035 na 2030, toda to lahko pripišemo dejstvu, da so se leta 2011 v nacionalni strategiji za izrabljeno gorivo in ravnanje z radioaktivnimi podatki uradno odločili za končno stanje opuščene lokacije („brownfield”) in izločili možnost zelene lokacije („greenfield”), ki bi zahtevala več časa.

65

V Bolgariji sta primera zamud projektov naslednja:

-Izgradnja ključnega objekta za ravnanje z radioaktivnimi odpadki, nacionalnega odlagališča za nizko in srednje radioaktivne odpadke, naj bi bila dokončana leta 2015 (glej preglednico 4 in sliko 13). Vendar proces zamuja za šest let, predvsem zaradi zavrnitve presoje vpliva na okolje, ki jo je bilo treba izvesti ponovno in še poteka. Rok za dokončanje tega objekta je zdaj leto 2021 (glej projekt 11 v Prilogi V).

Slika 13

Območje, namenjeno nacionalnemu odlagališču za nizko in srednje radioaktivne odpadke v Bolgariji

© SERAW.

-Gradnja obrata za taljenje s plazmo, namenjenega obdelavi in pripravi trdnih odpadkov z visokim kvocientom zmanjšanja prostornine, zamuja za skoraj pet let. Vzroki za to so povezani z izzivi pri določanju prvih tovrstnih tehničnih rešitev, spremembami v regulativnem okviru, zaradi katerih so bili potrebni trije popravki načrta za obrat, in pritožbami na presojo vpliva na okolje. Gradbeno dovoljenje je bilo izdano 14. maja 2015 in dokončanje je zdaj predvideno junija 2017 (glej sliko 14 in projekt 11 v Prilogi V).

Slika 14

Pripravljalna dela za postavitev obrata za taljenje s plazmo

© SERAW.

66

Na Slovaškem je bilo dokončanje projekta dekontaminacije primarnega kroga (glej sliko 15), ki mora biti končan, preden bo mogoče razstaviti jedro stavbe reaktorja, sprva predvideno za leto 2014. Ker več tehničnih izzivov še vedno ni rešenih, konec januarja 2016 datum dokončanja projekta še ni bil znan, prav tako pa ne vpliv te zamude na stroške in časovni načrt celotne razgradnje (glej projekt 16 v Prilogi V).

Slika 15

Reaktor tipa VVER440/230 in glavni sestavni deli primarnega hladilnega kroga

© Javys.

67

Navedeni primeri prikazujejo, da so bili razlogi za zamude v obravnavanih treh državah članicah različni, pri čemer so vključevali:

-izzive pri določanju in izvajanju povsem novih tehnoloških rešitev;

-nepopolne podatke o preteklem delovanju in pomanjkljive informacije o tem, kako je bila elektrarna dejansko zgrajena;

-nepopoln popis in/ali opredelitev odpadkov, zlasti kar zadeva reaktorske zgradbe.

68

V nekaterih primerih je napredek projektov ovirala potreba po znatni spremembi načrtov ali celo popolni opustitvi projektov, čeprav je bilo za predloge opravljenih že več nadzorov. To nakazuje, da so se pojavile težave pri izbiri in načrtovanju projektov. Kaže tudi na izzive, s katerimi se srečujejo ministrstva, nacionalni organi in končni upravičenci, ko razgradnja napreduje do kritične faze razstavljanja reaktorskih zgradb, pri kateri so potrebne posebne izkušnje in znanje, da se strukture in sestavni deli razstavijo, premaknejo z nadzorovanega območja in uskladiščijo.

69

Hkrati so zlasti imetniki dovoljenj za razgradnjo sodelovali tudi z zunanjimi strokovnjaki, kot so svetovalci, inženirji in odvetniki (za stroške zunanjih strokovnjakov glej preglednico 7). Čeprav je sodelovanje z zunanjimi strokovnjaki po pravilih EBRD nujno in je bilo to nepogrešljivo v fazah načrtovanja in zgodnjega izvajanja, bi se moralo sodelovanje s strokovnjaki z leti zmanjšati, saj naj bi se znanje preneslo na lokalno osebje.

Preglednica 7

Stroški za zunanje strokovnjake v obdobju 2001–2015 in njihov delež v podpori EU, dodeljeni za razgradnjo

Ignalina, Litva 2001–2016 | Kozloduj, Bolgarija 2001–2015¹ | Bohunice, Slovaška 2003–2016
v milijonih EUR | % podpore EU | v milijonih EUR | % podpore EU | v milijonih EUR | % podpore EU
75 | 9 | 99 | 20 | 45 | 9

1Podatki za Bolgarijo vključujejo pogodbo o enoti za vodenje projektov, ki velja za obdobje 2016–2019.

Vir: ERS, na podlagi podatkov, ki so jih zagotovili izvajalski organi, in poročil o spremljanju projektov razgradnje jedrskih elektrarn.

70

Poleg tega pomanjkanje usposobljenih in izkušenih inženirjev v celi EU pomeni tveganje. To zlasti velja za Litvo, ki se srečuje s pomanjkanjem mednarodnih izkušenj pri razstavljanju svojega reaktorja tipa RBMK, prvega te vrste, ki bo razgrajen (glej odstavek 2)⁴⁰.

71

Vse tri države članice si prizadevajo, da bi izboljšale svoje tehnične kompetence in okrepile izmenjavo znanja. Na primer:

-V Bolgariji so aprila 2013 združili dve različni enoti za vodenje projektov, odgovorni za razgradnjo in izgradnjo nacionalnega odlagališča za nizko in srednje radioaktivne odpadke, ter ju vključili v SERAW, ki je imetnik dovoljenja za razgradnjo. Zunanji svetovalec, ki pomaga tej združeni enoti za vodenje projektov, je vključen v organizacijsko strukturo podjetja SERAW. Zaposleni pri zunanjem svetovalcu v elektrarni delajo v parih z ustreznimi lokalnimi zaposlenimi pri vsakem projektu. Končno pristojnost odločanja ima vodja enote za vodenje projektov, ki je zaposlen lokalno v podjetju SERAW. Tako je bila zagotovljena večja odgovornost.

-Na Slovaškem je JAVIS a.s., slovaško državno podjetje, odgovorno za razgradnjo in ravnanje z radioaktivnimi odpadki, marca 2015 organiziralo dvodnevni seminar za izmenjavo znanj s predstavniki iz jedrskih elektrarn Ignalina, Bohunice in Kozloduj, EBRD, Evropske komisije in slovaškega ministrstva za gospodarstvo.

Ocenjeni stroški razgradnje bodo najmanj 5,7 milijarde EUR, z upoštevanjem stroškov končnega odlaganja pa dvakrat toliko

72

V prejšnjem poročilu smo ugotovili, da so vsi trije nacionalni načrti razgradnje in njihove ocene stroškov nepopolni. Ugotovljene so bile znatne vrzeli v financiranju. V tej reviziji smo analizirali razvoj stroškov razgradnje in stopnjo razpoložljivih finančnih sredstev na ravni EU in nacionalni ravni. Izvedli smo tudi oceno skupnih stroškov, vključno s končnim odlaganjem, ki jih bodo imele te tri države članice, in analizirali načine za obračunavanje obveznosti za stroške v prihodnosti.

Skupni ocenjeni stroški razgradnje so se od leta 2010 povečali za 40 % na 5,7 milijarde EUR

73

V prejšnjem poročilu smo priporočili, da se izvede celovita ocena stroškov, ki nastanejo z razgradnjo jedrskih elektrarn. Države članice so leta 2014 posodobile ocene stroškov za razgradnjo jedrskih elektrarn, navedene v končnih načrtih razgradnje, ki so jih prej predložile Komisiji. Slovaška je leta 2015 naredila še nekaj manjših sprememb. S temi posodobitvami, ki naj bi zagotovile popolnejšo sliko, so se ocene stroškov povečale za 40 %, s 4,1 milijarde EUR leta 2010 na 5,7 milijarde EUR leta 2015. Povečanje je bilo največje med letoma 2010 in 2011 (glej sliko 16). Razlike med tremi državami članicami so bile znatne. K povečanju ocenjenih stroškov je največ prispevala Litva, v kateri so se stroški med letoma 2010 in 2015 povečali za 67 %. V istem obdobju so se povečale tudi ocene stroškov za elektrarno Bohunice na Slovaškem, in sicer za 30 %. Ocena stroškov za elektrarno Kozloduj v Bolgariji se ni veliko spremenila. Po začetnem povečanju leta 2011 so se stroški po odločitvi, da se rok skrajša, zmanjšali za 136 milijonov EUR (glej odstavek 64).

74

Vse tri države članice so od leta 2011 v svojih končnih načrtih razgradnje izboljšale pristop k ocenjevanju stroškov za dejavnosti razgradnje jedrskih elektrarn. Zdaj uporabljajo najnovejšo tehnologijo, znano pod imenom International Structure for Decommissioning Costing of Nuclear Installations (mednarodna struktura za ocenjevanje stroškov razgradnje jedrskih elektrarn)⁴¹. Toda celoten seznam dejavnosti in z njimi povezanih stroškov, zlasti za razstavljanje ustreznih reaktorskih zgradb, še vedno ni dokončen, saj celovit popis in radiološka opredelitev nadzorovanega območja še nista končana v nobeni od elektrarn (glej odstavek 32).

Slika 16

Ocenjeni stroški razgradnje od leta 2010 do leta 2015

Vir: Podatki za leto 2010: končni načrti razgradnje. Podatki za leto 2011: posodobljene ocene, predstavljene na seji Odbora za program pomoči za razgradnjo jedrskih elektrarn marca 2011. Podatki za leto 2015: posodobljeni končni načrti razgradnje, letni delovni programi za leto 2015 in, za Slovaško zaradi posodobitve, osnutek delovnega programa za leto 2016.

Države članice, zlasti Litva, se spopadajo s finančnimi izzivi

75

Za vse tri države članice smo primerjali ocene stroškov in razpoložljiva finančna sredstva, ki smo jih ugotovili med zadnjo revizijo, z najnovejšimi podatki, ki so bili na voljo v času te revizije. Trenutno so finančna sredstva EU za dejavnosti razgradnje zagotovljena do leta 2020. Razpoložljiva nacionalna finančna sredstva in sredstva EU v višini 4,0 milijarde EUR pa ne zadostujejo za kritje skupnih ocenjenih stroškov v višini 5,7 milijarde EUR, pri katerih niso upoštevani stroški končnega odlaganja (glej preglednico 8 in sliko 17). To pomeni, da vrzel v financiranju do dokončanja razgradnje znaša 1,7 milijarde EUR. 93 % te finančne vrzeli se nanaša na Litvo.

Preglednica 8

Skupni ocenjeni stroški razgradnje in vrzel v financiranju leta 2011 in 2015

(v milijonih EUR)

| Ignalina, Litva | Kozloduj, Bolgarija | Bohunice, Slovaška | Skupaj
2011 | 2015 | 2011 | 2015 | 2011 | 2015 | 2011 | 2015
Ocenjeni stroški | 2 930 | 3 376 | 1 243 | 1 107 | 1 146 | 1 239 | 5 319 | 5 722
Dodeljena nacionalna finančna sredstva¹ | 83 | 262 | 171 | 348 | 231 | 476 | 485 | 1 086
Dodeljena finančna sredstva EU | 1 367 | 1 553 | 493 | 731 | 489 | 671 | 2 349 | 2 955
Vrzel v financiranju | 1 480 | 1 561 | 579 | 28 | 426 | 92 | 2 485 | 1 681

1Dodeljena nacionalna finančna sredstva lahko sestavljajo namenski skladi, ustanovljeni za razgradnjo, odobrena sredstva javne porabe ali drugi nacionalni viri.

Vir: Leto 2011: posodobljene ocene, predstavljene na seji Odbora za program pomoči za razgradnjo jedrskih elektrarn marca 2011.
Leto 2015: organi držav članic, posodobljeni končni načrti razgradnje in letni delovni programi za leto 2015, in, za Slovaško zaradi posodobitve, osnutek delovnega programa za leto 2016.

Slika 17

Prikaz vrzeli v financiranju leta 2011 in 2015 v vsaki od treh držav članic

Vir: Na podlagi preglednice 8.

V Litvi so se stroški in vrzel v financiranju znatno povišali

76

Litovske ocene skupnih stroškov razgradnje iz leta 2015 so za 15 % višje v primerjavi z letom 2011, v primerjavi z letom 2010 pa za 67 %, kar znaša 3,4 milijarde EUR. Litovski organi so to povišanje pripisali stroškom delovne sile, preložitvi končnega datuma razgradnje in prekoračitvi stroškov pri velikih projektih infrastrukture za razgradnjo. Stroškovna kategorija inflacije je predstavljala 26 % preostalih stroškov razgradnje do leta 2038 ali 695 milijonov EUR. To je bilo izračunano na podlagi ocene 3-odstotne letne inflacije, vendar je v času izračuna države članice Centralna banka Republike Litve povprečno stopnjo inflacije za leto 2015, pri čemer je upoštevala leti 2013 in 2014, ocenila na 1,5 %.

77

Menimo tudi, da tako veliko povečanje stroškov kaže na slabo načrtovanje na začetku. Na primer, posodobitev končnega načrta razgradnje, ki je bila izvedena leta 2014, je vključevala 15 dejavnosti razgradnje, ki prej niso bile upoštevane in katerih stroški naj bi po ocenah skupaj znašali 318 milijonov EUR.

78

Naša analiza ključnih infrastrukturnih projektov v Litvi od začetka njihovega izvajanja pa do konca leta 2015 je potrdila veliko povečanje stroškov pri takšnih projektih (glej Prilogo VI). V nekaterih primerih so dodatni stroški nastali zaradi zamud pri projektih. Zamuda pri izvajanju projekta izgradnje objekta za začasno skladiščenje izrabljenega goriva je na primer vplivala na napredovanje praznjenja reaktorja in do konca leta 2014 povzročila dodatne stroške vzdrževanja, ki so presegli 61,3 milijona EUR (glej odstavek 61) ter prispevali tudi k preložitvi končnega datuma razgradnje.

79

Na splošno bo število zaposlenih v elektrarni med njeno razgradnjo verjetno blizu števila zaposlenih v primeru delujoče elektrarne, dokler gorivo ne bo odstranjeno iz reaktorja. Nato bi se moralo število zaposlenih pri prehodu elektrarne iz stanja delovanja postopoma zmanjševati.

80

Število zaposlenih se je v vseh elektrarnah zmanjšalo (glej preglednico 9). Toda v elektrarni Ignalina v Litvi, ki ima še vedno dovoljenje za obratovanje, je bila izpraznjena le ena od dveh sredic reaktorja, zato število zaposlenih in s tem stroški, ki jih financira EU, ostajajo visoki. Tretjina zaposlenih se še vedno ukvarja z varnim vzdrževanjem elektrarne. V Bolgariji in na Slovaškem je bila mogoča nadomestna zaposlitev pri drugih jedrskih reaktorjih, ki na isti lokaciji še vedno delujejo v polnem obsegu. V Litvi, ki jedrske energije ne proizvaja več, to ni bilo mogoče.

Preglednica 9

Število zaposlenih v času zapiranja reaktorja in leta 2015

Število zaposlenih
Dodeljena podpora EU
(v milijonih EUR)³

v času polnega obratovanja¹
leta 2015

Ignalina, Litva (dve reaktorski enoti)
3 517
2 127²
171

Kozloduj, Bolgarija (štiri reaktorske enote)
1 400
650
130

Bohunice, Slovaška (dve reaktorski enoti)
1 060
239
45

Skupaj
5 977
3 016
346

1Podatki za čas polnega obratovanja so z dne 31. 12. 2004 za Ignalino, z dne 31. 12. 2002 za Kozloduj in z dne 1. 4. 2006 za Bohunice.

2Od vseh zaposlenih v Ignalini se je 1 377 oseb ukvarjalo z razgradnjo in 701 oseba z varnim vzdrževanjem.

3Podatki za Ignalino zajemajo podporo EU od zaprtja prve enote leta 2005 do leta 2016; za Kozloduj od zaprtja prve enote leta 2003 do leta 2017; za Bohunice od zaprtja prve enote leta 2008 do leta 2016.

Vir: ERS, na podlagi podatkov, ki so jih zagotovili organi držav članic.

81

Upravljanje z delovno silo v elektrarni Ignalina se je od našega prejšnjega poročila izboljšalo. Vodstvo elektrarne je na primer uvedlo strategijo zunanjega izvajanja. To vključuje analizo več dejavnosti, kot sta vzdrževanje opreme in dekontaminacija stavb z neomejenim dostopom, ter odločanje o tem, ali bi bilo stroškovno učinkoviteje storitve v zvezi z njimi oddati zunanjemu izvajalcu ali zanje zagotoviti lastne delavce.

82

Kljub temu ni bilo zunanjega preverjanja, ali je sedanja raven zaposlovanja ustrezna, in še vedno ni podrobnega načrta zaposlovanja, ki bi zajemal celoten postopek razgradnje. Glede na pomanjkanje sofinanciranja in lokalne gospodarske in socialne izzive pri razgradnji elektrarne v Ignalini obstaja tveganje, da bi zaposlovanje presegalo potrebe programa razgradnje in bi se finančna sredstva EU, namenjena razgradnji, uporabila za podporo takšnemu zaposlovanju.

83

Kot je navedeno v preglednici 8 in odstavku 76, se je v primeru Litve vrzel v financiranju od našega zadnjega poročila znatno povečala. V razgovorih s predstavniki Litve sta bila omenjena Protokol št. 4, priložen k pristopni pogodbi te države k EU, in litovska razlaga, da bo EU še naprej financirala povečanje stroškov v projektu razgradnje⁴². Komisija je v svoji oceni učinka za leto 2011 izrazila stališče, da je treba zagotoviti podporo vsem trem državam članicam za obdobje 2014–2020 glede na njihove potrebe, da pa po letu 2020 Komisija ne predvideva nadaljnjega podaljšanja finančne podpore EU (glej odstavek 10)⁴³.

V Bolgariji in na Slovaškem je ostala majhna vrzel v financiranju, čeprav so se ocene skozi čas znatno spreminjale

84

Z dodelitvijo finančnih sredstev EU za obdobje 2014–2020 sta se vrzeli v financiranju, omenjene v našem prejšnjem poročilu, v Bolgariji in na Slovaškem znatno zmanjšali, in sicer na 28 milijonov EUR za Bolgarijo in 92 milijonov EUR za Slovaško. Toda ocene stroškov in vrzeli v financiranju so se močno spreminjale. Na primer:

-ocena vrzeli v financiranju, ki so jo pripravili bolgarski organi, se je znatno zmanjšala z 230 milijonov EUR septembra 2014 na 28 milijonov EUR ob koncu leta 2015, predvsem zaradi vključitve stroškov, ki jih ima jedrska elektrarna Kozloduj z dejavnostmi priprave na razgradnjo, ki v prejšnjih izračunih niso bile upoštevane. V nasprotju s tem so podatki Komisije ob koncu leta 2015 izkazovali primanjkljaj v višini 150 milijonov EUR;

-na Slovaškem je vrzel v financiranju konec junija 2015 po podatkih Komisije znašala 193 milijonov EUR, medtem ko v skladu z osnutkom delovnega načrta za leto 2016 znaša 92 milijonov EUR.

85

Takšne razlike med nacionalnimi podatki in podatki Komisije zbujajo dvome o zanesljivosti in ponovljivosti uporabljenih metodologij izračunavanja. Poleg tega znatne spremembe podatkov kažejo, da ocen, ki so bile predstavljene v končnih načrtih razgradnje, v času naše revizije nacionalni deležniki niti Komisija še niso temeljito preverili.

Ocena načrtov financiranja in razgradnje, ki jo je opravila Komisija, je neustrezna

86

V zakonodajnem okviru za obdobje financiranja 2014–2020 so bili delno kot odziv na priporočila iz našega prejšnjega poročila uvedeni trije predhodni pogoji⁴⁴ (glej okvir 1). To so pogoji za izplačila vseh novih finančnih sredstev za razgradnjo v skladu s sedanjim večletnim finančnim okvirom, ki so namenjeni zagotavljanju uspešne in učinkovite uporabe skladov EU.

Okvir 1

Predhodni pogoji

Tri obravnavane države članice do 1. januarja 2014 sprejmejo ustrezne ukrepe za izpolnitev naslednjih predhodnih pogojev:

1.skladnost s pravnim redom Pogodbe Euratom na področju jedrske varnosti, zlasti kar zadeva prenos Direktive 2009/71/Euratom in Direktive 2011/70/Euratom v nacionalno zakonodajo;

2.vzpostavitev finančnega načrta v nacionalnem okviru, v katerem bi bili opredeljeni celotni stroški in predvideni viri financiranja, potrebni za varno dokončanje razgradnje jedrskih enot, vključno z ravnanjem z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki;

3.predložitev Komisiji revidiranega podrobnega načrta za razgradnjo, razčlenjenega do ravni dejavnosti razgradnje, vključno s časovnim načrtom in ustrezno stroškovno strukturo na podlagi mednarodno priznanih standardov za stroškovno oceno razgradnje.

Vir: Člena 4 uredb Sveta (Euratom) št. 1368/2013 in (Euratom) št. 1369/2013.

87

Komisija bi morala do oktobra 2014, ko je sprejela sklep o financiranju v okviru letnega delovnega programa za leto 2014, oceniti, ali so države članice sprejele ustrezne ukrepe za izpolnjevanje teh pogojev⁴⁵. Po našem mnenju je ocena ustreznih načrtov financiranja in podrobnih načrtov razgradnje, ki jo je opravila Komisija, tj. ocena drugega in tretjega predhodnega pogoja, neustrezna. Poročilo Službe Komisije za notranjo revizijo iz septembra 2015 je potrdilo našo oceno. Na primer, znatno so bile spremenjene ocene skupnih stroškov in zneskov financiranja (glej odstavek 84), v nekaterih primerih pa ni bilo podrobnih načrtov za nekatere stroške ali dejavnosti (glej na primer odstavek 79 o stroških za zaposlene). Pridržek v zvezi z ustreznostjo ocene predhodnih pogojev GD za energetiko iz leta 2014 je vključen v letno poročilo o dejavnostih tega generalnega direktorata za leto 2015⁴⁶.

88

Generalni direktorat Komisije za energetiko je pripravil akcijski načrt za odpravo pomanjkljivosti, ki jih je odkrila služba Komisije za notranjo revizijo, v katerem je določeno, da je rok za dokončanje ocene predhodnih pogojev konec oktobra 2016. Ključno je, da Komisija dokonča to oceno ter temeljito analizira načrte financiranja in razgradnje za vsako državo članico, saj so ti dokumenti podlaga za prihodnje financiranje.

Iz proračuna EU se financira velika večina stroškov v vseh treh državah članicah

89

Vse tri države članice so ustanovile namenske nacionalne sklade za financiranje svojih nacionalnih politik za varno ravnanje z radioaktivnimi odpadki in njihovo odlaganje ter za razgradnjo jedrskih objektov. Sredstva v teh skladih pa so še vedno omejena, zlasti v Litvi.

-V Litvi je litovski nacionalni podporni sklad za razgradnjo, ustanovljen leta 1995, prejemal prispevke iz prihodkov iz obratovanja jedrske elektrarne do njenega zaprtja konec leta 2009. Zdaj je sklad odvisen od prihodka od prodaje odvečnih sredstev ter od zunanjih sredstev in obresti, ustvarjenih iz tega naslova. V preteklosti so ga uporabljali tudi za financiranje dejavnosti, ki ne spadajo pod razgradnjo, kot so posebni tarifni režimi za dobavo elektrike in ogrevanje, ali financiranje dodatnih socialnih jamstev za nekdanje zaposlene. Glede na oceno litovskega ministrstva za energetiko so bili 1. januarja 2016 v skladu 4 milijoni EUR⁴⁷.

-Bolgarija je leta 1999 ustanovila nacionalni sklad za radioaktivne odpadke in sklad za razgradnjo jedrskih objektov. Sklada sta namenjena vsem jedrskim objektom v Bolgariji. Prvi sklad se financira zlasti s prispevki proizvajalcev radioaktivnih odpadkov, pri čemer največ sredstev, tj. 92 %, prispeva jedrska elektrarna Kozloduj. Sklad je za enote 1–4 kot obrate za ravnanje z radioaktivnimi odpadki prispeval 34,8 milijona EUR, konec leta 2015 pa je bilo v njem še 61 milijonov EUR. Drugi sklad se financira s prispevki upravljavcev jedrskih objektov. Skupna sredstva v skladih za enote 1–4 elektrarne Kozloduj so konec leta 2015 znašala 156 milijonov EUR.

-Slovaška je leta 2010 uvedla dajatev na porabo električne energije za končne uporabnike, da bi nadomestila pretekli primanjkljaj, saj z obveznimi prispevki upravljavcev jedrskih elektrarn od leta 1995 niso zbrali dovolj sredstev za razgradnjo jedrskih elektrarn in končno odlaganje izrabljenega goriva. Konec leta 2014 je bilo iz nacionalnega sklada za razgradnjo namenjenih 290 milijonov EUR za razgradnjo jedrske elektrarne Bohunice V1.

90

Skupna razpoložljiva nacionalna sredstva, ki zajemajo namenske sklade in druge nacionalne vire, ne bodo pokrila celotnih stroškov razgradnje (glej odstavek 67 in preglednico 8). Nacionalna sredstva bi pokrila le 31 % predvidenih stroškov v Bolgariji in 38 % na Slovaškem, medtem ko bi nacionalni skladi v programu EU za razgradnjo jedrskih elektrarn v Litvi pokrili manj kot 8 % skupnih stroškov razgradnje. Do zdaj je bil ta primanjkljaj financiran iz proračuna EU prek programov za pomoč pri razgradnji jedrskih elektrarn.

91

Države članice zdaj niso pravno obvezane k sofinanciranju pomoči pri razgradnji, ne na ravni programov in ne na ravni posameznih projektov. Nasprotno pa morajo države članice v okviru evropskih strukturnih in investicijskih skladov⁴⁸ za financiranje sofinanciranih programov ali projektov prispevati določen odstotek sredstev iz lastnih virov. V prejšnjem poročilu smo priporočili, naj Komisija pri predlogu financiranja za finančni okvir 2014–2020 upošteva druge sklade EU, kot so strukturni skladi, in pogoje za razdelitev sredstev. Komisija se je na to priporočilo odzvala tako, da je še naprej podpirala ukrepe za blaženje posledic v okviru evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladov ESI), vendar se je odločila, da bo namenska podpora za razgradnjo ostala ločena, brez dostopa do skladov ESI za dejansko razgradnjo.

92

Obveznost zagotavljanja sofinanciranja je pomembna, ker prejemnikom sredstev EU daje večjo finančno spodbudo, da bi si prizadevali za stroškovno učinkovitost pri upravljanju projekta in dosegli napredek pri programih. V ustreznih uredbah Sveta za programe pomoči EU pri razgradnji jedrskih elektrarn se priznava pomembnost sofinanciranja, pri čemer je navedeno, da bi moralo biti financiranje EU za projekte v višini celotnega zneska odobreno le v „izjemnih in dobro utemeljenih primerih”⁴⁹. Toda Komisija še ni določila jasnih smernic v zvezi s tem, kaj se šteje za take primere. To je potrjeno tudi v poročilu Službe za notranjo revizijo, ki deluje v okviru Komisije, iz septembra 2015. Komisija zato do zdaj še ni izkoristila priložnosti, da bi spodbudila sofinanciranje in čim bolj povečala njegov obseg.

Skupni ocenjeni stroški bi se podvojili, če bi se upoštevali tudi stroški končnega odlaganja visoko radioaktivnih odpadkov

93

Ocene vrzeli v financiranju iz končnih načrtov razgradnje ne zajemajo podrobnega pregleda stroškov, ki nastanejo po zaprtju jedrske elektrarne, saj ne vključujejo stroškov končnega odlaganja izrabljenega goriva.

94

V skladu z mednarodno priznanim načelom „onesnaževalec plača” mora država članica zagotoviti, da upravljavec izpolni svoje obveznosti kot onesnaževalec in rezervira ustrezna finančna sredstva, s katerimi se bo kril celotni strošek razgradnje, vključno s končnim odlaganjem izrabljenega goriva (glej odstavek 20).

95

To načelo izraža tudi direktiva o radioaktivnih odpadkih iz leta 2011. Direktiva določa, da morajo države članice poskrbeti, da so opredeljene vse dejavnosti ravnanja z radioaktivnimi odpadki in izrabljenim jedrskim gorivom, vključno s končnim odlaganjem, ter vsi stroški teh dejavnosti, in da so po potrebi na voljo ustrezna finančna sredstva⁵⁰.

96

Poleg tega je eden od pogojev za financiranje v okviru programov pomoči EU pri razgradnji jedrskih elektrarn (glej odstavke 86 do 88), ki ga morajo izpolnjevati države članice, „vzpostavitev finančnega načrta v nacionalnem okviru, v katerem bi bili opredeljeni celotni stroški in predvideni viri financiranja, potrebni za varno dokončanje razgradnje jedrskih enot, vključno z ravnanjem z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki”⁵¹.

97

Izračunali smo oceno stroškov končnega odlaganja, da bi zagotovili podrobnejši pregled stroškov razgradnje obravnavanih jedrskih elektrarn.

98

Kot je prikazano v preglednici 10, smo izračunali, da bi se lahko skupni ocenjeni stroški razgradnje podvojili, če bi upoštevali stroške, povezane s končnim odlaganjem, in bi tako skupaj znašali 11,4 milijarde EUR za vse tri države članice.

Preglednica 10

Ocena stroškov razgradnje, vključno z odlaganjem visoko radioaktivnih odpadkov in izrabljenega jedrskega goriva

(v milijonih EUR)

| Ignalina, Litva | Kozloduj, Bolgarija | Bohunice, Slovaška | Skupaj
Ocena stroškov iz leta 2015, ki ne vključuje odlaganja visoko radioaktivnih odpadkov in izrabljenega jedrskega goriva | 3 376 | 1 107 | 1 239 | 5 722
Ocena stroškov za končno odlaganje visoko radioaktivnih odpadkov in izrabljenega jedrskega goriva iz teh osmih reaktorjev¹ | 2 610 | 1 590 | 1 466 | 5 666
Ocena stroškov, vključno z odlaganjem visoko radioaktivnih odpadkov in izrabljenega jedrskega goriva | 5 986 | 2 697 | 2 705 | 11 388
Nacionalno financiranje | 262 | 348 | 476 | 1 086
Financiranje EU | 1 553 | 731 | 671 | 2 955
Vrzel v financiranju | 4 171 | 1 618 | 1 558 | 7 347

1Opomba o ocenah stroškov končnega odlaganja

Za Ignalino v Litvi naša ocena v višini 2 610 milijonov EUR temelji na znesku iz nacionalnega programa, navedenem v sporočilu Komisije iz leta 2016 z naslovom Usmeritveni jedrski program.

Za Kozloduj v Bolgariji v bolgarskem nacionalnem programu znesek ni naveden. Naša ocena v višini 1,59 milijarde EUR temelji na oceni skupnih stroškov za nacionalno odlagališče v višini 3 milijard EUR, ki je bila izražena v razpravah z bolgarskimi nacionalnimi organi v zvezi s finskim primerom med revizijo. Znesek 3 milijarde EUR smo razpolovili, da bi upoštevali delež enot 1–4 in delež ostalih delujočih enot 5 in 6. Načrtov za prihodnje enote ali elektrarne nismo upoštevali, ker še niso bili konkretni.

Za Bohunice na Slovaškem naša ocena v višini 1,46 milijarde EUR temelji na oceni nacionalnih stroškov končnega odlaganja v višini 4,4 milijarde EUR, ki so jo podali slovaški organi, pri čemer smo upoštevali bolj zadržan scenarij, po katerem imajo preostale jedrske elektrarne na Slovaškem obratovalno dobo 60 let. Znesek 4,4 milijarde EUR smo razdelili na tri dele, da bi stroške enakomerno porazdelili med dvema enotama v postopku razgradnje in štirimi še delujočimi enotami. V nasprotju s slovaškim nacionalnim programom nismo upoštevali dveh enot, načrtovanih v okviru jedrske elektrarne Močovce, zaradi zamud pri njuni izgradnji. Če bi ju upoštevali, bi enoti v postopku razgradnje predstavljali 16,3-odstotni delež 4,4 milijarde EUR, tj. 717 milijonov EUR. V Usmeritvenem jedrskem programu Komisije iz leta 2016 je naveden znesek 3,7 milijarde EUR, ki se očitno nanaša na manj zadržan scenarij v zvezi z obratovalno dobo jedrske elektrarne 40 let.

Vir: ERS, na podlagi podatkov Komisije, letnih delovnih programov za leti 2015 in 2016, nacionalnih deležnikov.

99

Če upoštevamo razgradnjo in končno odlaganje, ima Litva največji delež skupnega primanjkljaja v višini 7,4 milijarde EUR. Znatni primanjkljaj pa bi nastal tudi v primeru Bolgarije in Slovaške (glej sliko 18).

Slika 18

Vrzeli v financiranju pri upoštevanju razgradnje in končnega odlaganja

Vir: ERS, na podlagi preglednice 10.

Obveznosti za prihodnje stroške v treh obravnavanih državah članicah niso ustrezno knjižene

100

V skladu z mednarodnimi računovodskimi standardi⁵² bi bilo treba obveznosti, ki naj bi po pričakovanjih nastale v prihodnosti, opredeliti kot rezervacije in jih pripoznati v bilanci stanja organizacije, ki jih je obvezana plačati, če:

-je sedanja pravna ali posredna obveza nastala zaradi preteklega dogodka⁵³,

-je plačilo verjetno, tj. bolj možno kot ne,

-je mogoče znesek zanesljivo oceniti⁵⁴.

101

Če ti trije pogoji niso izpolnjeni, so obveznosti označene kot pogojne obveznosti in se razkrijejo zunajbilančno, na primer v pojasnilih k računovodskim izkazom, razen če se šteje, da je možnost za plačilo zelo majhna, pri čemer v tem primeru razkritje ni potrebno⁵⁵.

102

V skladu s tem bi morala stroške razgradnje jedrskih elektrarn in stroške končnega odlaganja izrabljenega goriva, kadar je tako plačilo verjetno in je znesek mogoče zanesljivo oceniti, kot obveznosti pripoznati organizacija, ki jih je obvezana plačati. Ocene stroškov bi lahko na primer temeljile na načrtu razgradnje jedrskih elektrarn. Natančna računovodska obravnava je odvisna od pravnega položaja v zvezi z obveznostjo plačila in od računovodskih praks, ki jih je sprejela država članica ali organizacija⁵⁶.

103

Ustrezne organe v državah članicah smo pozvali, naj predložijo informacije o tem, kako obračunavajo obveznosti za stroške, povezane z razgradnjo in končnim odlaganjem izrabljenega jedrskega goriva.

104

Kot je prikazano v preglednici 11, se računovodska obravnava v treh državah članicah razlikuje in je odvisna od tega, ali so stroški povezani z razgradnjo jedrskih elektrarn ali s končnim odlaganjem. Stroški razgradnje jedrskih elektrarn niso pripoznani kot rezervacije v nobeni bilanci stanja v Litvi, razkrite pa so samo manjše pogojne obveznosti. Stroški razgradnje niso pripoznani v računovodskih izkazih jedrske elektrarne Kozloduj v Bolgariji, le delno pa so pripoznani v primeru jedrske elektrarne Bohunice na Slovaškem.

105

Ustrezne organizacije v Litvi in Bolgariji v zvezi s stroški končnega odlaganja nista pripoznali rezervacij za te stroške v bilanci stanja ali razkrili informacij v pojasnilih k računovodskim izkazom. Le na Slovaškem so ustrezne organizacije pripoznale rezervacijo v zvezi s stroški končnega odlaganja v podračunu nacionalnega jedrskega sklada.

Preglednica 11

Računovodska obravnava obveznosti, povezanih z razgradnjo jedrskih elektrarn in končnim odlaganjem izrabljenega goriva

| Računovodski izkazi jedrskih elektrarn (brez končnega odlaganja izrabljenega jedrskega goriva) | Zaključni računi sklada/ministrstva/države (vključno s končnim odlaganjem izrabljenega jedrskega goriva)
Ignalina, Litva | Ni pripoznanih rezervacij. V pojasnjevalni opombi je navedeno, da za razstavljanje ni na voljo zanesljive ocene. Zato ni razkritih pogojnih obveznosti. | Ni pripoznanih rezervacij. Manjše pogojne obveznosti v zvezi z razgradnjo jedrskih elektrarn so razkrite zunajbilančno (13 milijonov EUR), in sicer v zvezi z dodatnimi socialnimi jamstvi za nekdanje osebje jedrske elektrarne Ignalina.
Kozloduj, Bolgarija | Ni pripoznanja rezervacij za razgradnjo ali stroškov skladiščenja izrabljenega goriva in ravnanja z njim. Za računovodske izkaze za leto 2014 je zato neodvisni revizor podal mnenje s pridržkom. | Prihodki in odhodki nacionalnih skladov za razgradnjo in radioaktivne odpadke so vključeni v letne proračunske izkaze bolgarskega ministrstva za energetiko. Neporabljeni deli vnaprej vračunanih finančnih sredstev, vključno s sredstvi iz preteklih let, so razkriti zunajbilančno.
Bohunice, Slovaška | Delno so pripoznane, a niso namenjene za Bohunice V1. | Predhodne informacije o končnem odlaganju so vključene v podračun nacionalnega jedrskega sklada.

Vir: ERS, na podlagi informacij nacionalnih organov.

106

Dejstvo, da prihodnji stroški niso samodejno pripoznani kot rezervacije in/ali vključeni v pojasnila k računovodskim izkazom, omejuje preglednost in ovira sposobnost ustreznih organov, da bi lahko primerno načrtovali način pokrivanja prihodnjih stroškov razgradnje in odlaganja.

26SEC(2011) 1387 final z dne 24. novembra 2011, Delovni dokument služb Komisije o oceni učinka, priložen predlogu uredbe Sveta o podpori Unije za programe pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn v Bolgariji, Litvi in na Slovaškem.

27Po podatkih jedrske elektrarne Ignalina je enota 1 dosegla nepovratno stanje leta 2007, ko je bilo spremenjeno njeno dovoljenje za obratovanje in so bili odobreni pogoji za izvedbo razgradnje. Dne 16. junija 2014 je bil razveljavljen zakon, ki je prepovedoval nepovraten konec delovanja enote 1, dokler ne bi bila zagotovljena finančna sredstva za vsa dela te faze ali razgradnjo objekta. Dovoljenje za enoto 2 je bilo spremenjeno leta 2012 in 2014. Bolgarski minister za energijo je na plenarnem zasedanju bolgarskega parlamenta, ki je potekalo 6. februarja 2015, izjavil, da je razgradnja vseh štirih zadevnih enot nepovratna. Slovaški organi menijo, da sprememba dovoljenja v dovoljenje za razgradnjo pomeni doseganje nepovratnega stanja.

28IAEA, „Developing multinational radioactive waste repositories: Infrastructural framework and scenarios for cooperation” (Razvijanje večnacionalnih odlagališč za radioaktivne odpadke: infrastrukturni okvir in scenariji sodelovanja), oktober 2004. IAEA, Skupna konvencija o varnem ravnanju z izrabljenim jedrskim gorivom in o varnem ravnanju z radioaktivnimi odpadki.

29IAEA, „Developing multinational radioactive waste repositories: Infrastructural framework and scenarios for cooperation” (Razvijanje večnacionalnih odlagališč za radioaktivne odpadke: infrastrukturni okvir in scenariji sodelovanja), oktober 2004. IAEA, Skupna konvencija o varnem ravnanju z izrabljenim jedrskim gorivom in o varnem ravnanju z radioaktivnimi odpadki.

30IAEA, „Developing multinational radioactive waste repositories: Infrastructural framework and scenarios for cooperation” (Razvijanje večnacionalnih odlagališč za radioaktivne odpadke: infrastrukturni okvir in scenariji sodelovanja), oktober 2004, str. 5.

31Glej uvodno izjavo št. 33 Direktive Sveta 2011/70/Euratom. V zvezi s pogoji za uvoz in izvoz glej člen 4(4) direktive o radioaktivnih odpadkih in Direktive Sveta 2006/117/Euratom z dne 20. novembra 2006 o nadzorovanju in kontroli pošiljk radioaktivnih odpadkov in izrabljenega jedrskega goriva (UL L 337, 5.12.2006, str. 21).

32Glej člen 24 litovskega zakona št. VIII-1190 z dne 20. maja 1999 o ravnanju z radioaktivnimi odpadki.

33Glej člen 17 bolgarskega zakona o varni uporabi jedrske energije (zadnjič spremenjen 28. novembra 2014).

34Glej slovaški zakon št. 541/2004 Z. z. o uporabi jedrske energije v miroljubne namene, člen 21 o uvozu radioaktivnih odpadkov.

35SWD(2016) 102 final z dne 4. aprila 2016, Delovni dokument služb Komisije, priložen Sporočilu Komisije Usmeritveni jedrski program, posredovano v mnenje Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru v skladu s členom 40 Pogodbe Euratom, str. 30.

36http://www.developpement-durable.gouv.fr/Calendrier-du-projet.html

37Prozesswege zu einer sicheren Lagerung hoch radioaktiver Abfälle unter Aspekten der Rückholbarkeit/Bergbarkeit/Reversibilität, Papier der Vorsitzenden unter Einbeziehung von Kommentaren weiterer Mitglieder der AG 3, na spletni strani: www.endlagerbericht.de, dostop 11. aprila 2016, str. 4.

38Člen 14(1) Direktive Sveta 2011/70/Euratom.

39Teh 18 projektov je skupaj prejelo 587 milijonov EUR prispevka EU za dejavnosti razgradnje ali približno 37 % pogodbenega financiranja EU (brez blažilnih ukrepov), pridobljenega od leta 2001.

40Pomanjkanje kvalificiranih inženirskih virov je bilo ugotovljeno v poročilu Evropske komisije z naslovom „Putting into perspective the supply of and demand for nuclear experts by 2020 within the EU-27 Nuclear Energy Sector” (Ocena ponudbe in povpraševanja po jedrskih strokovnjakih v sektorju jedrske energije EU-27 do leta 2020), 2012.

41Tehnologijo so skupaj razvile Evropska komisija, IAEA in Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj, da bi bolje uskladile ocenjevanje stroškov dejavnosti razgradnje jedrskih elektrarn.

42Člen 3 Protokola št. 4 o jedrski elektrarni Ignalina v Litvi (UL L 236, 23.9.2003) navaja, da je razgradnja Jedrske elektrarne Ignalina dolgoročne narave in predstavlja za Litvo izjemno finančno breme, ki ni sorazmerno z njeno velikostjo in gospodarsko močjo, ter da Unija v solidarnosti z Litvo zagotovi zadostno dodatno pomoč Skupnosti za napore razgradnje po letu 2006. V protokolu je navedeno tudi, da „[morajo biti] [p]ovprečna skupna sredstva, ki se odobrijo v obdobju naslednjega finančnega načrta za načrt Ignalina, […] zadostna”.

43SEC(2011) 1387 final z dne 24. novembra 2011, „Delovni dokument služb Komisije, ocena učinka, priložen predlogu uredbe Sveta o podpori Unije za programe pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn v Bolgariji, Litvi in na Slovaškem”.

44Glej COM(2011) 783 final, uredbi Sveta (Euratom) št. 1368/2013 in (Euratom) št. 1369/2013 ter Izvedbeni sklep Komisije C(2014) 5449.

45Glej člena 4 uredb Sveta (Euratom) št. 1368/2013 in (Euratom) št. 1369/2013.

46Generalni direktorat za energetiko, Letno poročilo o dejavnostih za leto 2015, sklic Ares(2016)1 667 891, 8. 4. 2016.

47V delovnem dokumentu SWD(2016) 102 final na strani 38 ta sklad ni omenjen, je pa navedeno, da skupna razpoložljiva sredstva znašajo 0,5 milijarde EUR. Ni jasno, na kaj se ta znesek nanaša.

48Evropski strukturni in investicijski skladi med drugim zajemajo Evropski sklad za regionalni razvoj, Kohezijski sklad in Evropski socialni sklad. Pred letom 2014 se je za te sklade uporabljal izraz „strukturni skladi”.

49Uvodna izjava 17 Uredbe Sveta (Euratom) št. 1368/2013 in uvodna izjava 15 Uredbe Sveta (Euratom) št. 1369/2013.

50Glej zlasti člen 12 Direktive Sveta 2011/70/Euratom.

51Glej člena 4 uredb Sveta (Euratom) št. 1368/2013 in (Euratom) št. 1369/2013.

52MRS 37, „Rezervacije, pogojne obveznosti in pogojna sredstva”, in MRSJS 19. Za področje razgradnje jedrskih elektrarn ni posebnega mednarodnega računovodskega standarda. V Evropskem sistemu računov obstaja standard o načinu izračunavanja statističnih podatkov o stroških jedrske razgradnje, v skladu s katerim ni treba knjižiti obveznosti za bodoče stroške.

53V MRS 37.10 je navedeno, da je obvezujoč dogodek tisti, ki povzroči pravno ali posredno obvezo (npr. izgradnja jedrske elektrarne, zaradi katere nastane obveznost razgradnje jedrske elektrarne), zaradi katere podjetje nima nobene druge stvarne možnosti, kot da takšno obvezo poravna.

54V MRS 37.40 je navedeno, da se rezervacije za posamezne dogodke (prestrukturiranje, okoljsko čiščenje, poravnava tožbe) merijo v najverjetnejšem znesku.

55V skladu z MRS 37 razkritje ni obvezno, če je možnost za plačilo zelo majhna.

56Nekatere organizacije morajo uporabljati mednarodne računovodske standarde, druge pa lahko uporabljajo nacionalne računovodske strandarde.

Zaključki in priporočila

107

Programi financiranja EU, namenjeni razgradnji jedrskih elektrarn, niso ustvarili ustreznih spodbud za pravočasno in stroškovno učinkovito razgradnjo. Od objave našega prejšnjega poročila leta 2011 je bilo pri razgradnji jedrskih elektrarn Ignalina v Litvi, Kozloduj v Bolgariji in Bohunice na Slovaškem doseženo nekaj napredka. Ključni sestavni deli na nenadzorovanih območjih elektrarn so bili razstavljeni. Toda pri skoraj vseh ključnih infrastrukturnih projektih za razgradnjo so nastale zamude, vse tri države članice pa v prihodnje še vedno čakajo ključni izzivi pri delu na nadzorovanih območjih. Organi držav članic trdijo, da so elektrarne nepovratno zaprte, čeprav niso bili v celoti doseženi vsi pričakovani izložki, ki jih Komisija uporablja za ocenjevanje napredka pri nepovratnem zapiranju. Od naše zadnje revizije se je vrzel v financiranju v Litvi povečala in zdaj znaša 1,6 milijarde EUR. Ocenjeni stroški razgradnje v vseh treh elektrarnah bodo skupaj najmanj 5,7 milijarde EUR, z upoštevanjem stroškov končnega odlaganja pa 11,4 milijarde EUR.

Od leta 2011 je bil pri razgradnji dosežen določen napredek, vendar ključni izzivi še prihajajo

108

Tri obravnavane države članice so od leta 2011 razstavile nekatere ključne sestavne dele na nenadzorovanem območju in, razen v primeru Litve, napredovale pri pridobivanju ustreznih dovoljenj za začetek del na nadzorovanem območju. Litva tega dovoljenja še nima, pridobila pa naj bi ga leta 2022, tj. deset let pozneje, kot je bilo prvotno načrtovano (glej odstavka 40 in 42).

109

Vsi nacionalni organi trdijo, da doseženi napredek pomeni, da je zapiranje zdaj dejansko nepovratno. Toda še nobena od treh jedrskih elektrarn ni v celoti dosegla pričakovanih izložkov, ki jih Komisija uporablja za ocenjevanje napredka pri nepovratnem zapiranju. Načrti za razstavljanje sredic reaktorjev/primarnih krogov še niso dokončani, do zdaj pa so bila izvedena le manjša dela v reaktorski zgradbi. To pomeni, da se bodo morale vse tri države članice v prihodnje soočiti s pomembnimi izzivi pri delu na nadzorovanih območjih, vključno z reaktorskimi zgradbami (glej odstavke 38 do 42).

110

Dosežen je bil delni napredek pri vzpostavitvi infrastrukture za ravnanje z odpadki, vendar so v obravnavanih treh državah članicah v obdobju 2011–2015 pri številnih ključnih infrastrukturnih projektih nastale zamude (glej odstavek 43 in odstavke 59 do 71). Zamude so bile najdaljše v Litvi, v kateri je bil od leta 2011 končni datum razgradnje preložen za dodatnih devet let, in sicer na leto 2038 (glej odstavke 59 do 63).

111

V vseh treh državah članicah še naprej ostajajo nekateri izzivi, kot sta odvisnost od zunanjih strokovnjakov (glej odstavek 69) in obravnavanje povsem novih tehnoloških rešitev na tem področju (glej odstavka 67 in 68). Pomanjkanje usposobljenih in izkušenih inženirjev po vsej EU pomeni tveganje, zlasti v Litvi (glej odstavek 70).

Priporočilo 1 – Zagotavljanje napredka pri razgradnji

Zadevne tri države članice bi morale:

(a)izboljšati prakse vodenja projektov, da bi imele v načrtovanem roku vzpostavljeno potrebno infrastrukturo za ravnanje z odpadki in izrabljenim gorivom;

(b)sprejeti ukrepe, s katerimi bi okrepile lastne tehnične kompetence, da bi tako dosegle boljše ravnotežje med lastnimi in zunanjimi strokovnjaki;

(c)najti boljše načine za izmenjavo najboljših praks in tehničnega znanja med seboj ter s širšo skupnostjo udeležencev, vključenih v procese razgradnje jedrskih elektrarn, v EU in zunaj nje. Komisija bi morala to spodbujati na stroškovno učinkovit način.

Ciljni rok za uresničitev: do konca leta 2017.

112

Projekti, financirani v okviru programov pomoči EU pri razgradnji jedrskih elektrarn, se ne nanašajo na končno odlaganje, ampak le na začasno skladiščenje izrabljenega jedrskega goriva. Razvoj končnega odlagališča za izrabljeno jedrsko gorivo lahko traja več desetletij in zahteva zelo veliko finančnih sredstev. To je lahko težko za nekatere države, ki ustvarjajo majhno količino radioaktivnih odpadkov, imajo omejena finančna sredstva ali nimajo primernih geoloških pogojev. Pogovori v treh obravnavanih državah članicah o morebitnih nacionalnih ali regionalnih rešitvah za končno odlaganje visoko radioaktivnih odpadkov in izrabljenega jedrskega goriva so še vedno v fazi snovanja (glej odstavke 48 do 58). Komisija mora poročati o načrtih držav članic na tem področju, a tega še ni naredila (glej odstavek 53).

Priporočilo 2 – Rešitve za končno odlaganje izrabljenega jedrskega goriva

(a)Komisija bi morala skupaj z vsemi ustreznimi državami članicami EU preučiti možnosti za odlaganje izrabljenega jedrskega goriva in visoko radioaktivnih odpadkov, vključno z morebitnimi regionalnimi in večnacionalnimi rešitvami, ter pri tem ustrezno upoštevati varnost, zaščito in stroškovno učinkovitost nadomestnih možnosti. Presojo o tej zadevi bi morala vključiti v svoje prvo poročilo Evropskemu parlamentu in Svetu o izvajanju direktive o radioaktivnih odpadkih.

Ciljni rok za uresničitev: takojšnji začetek; objava poročila najpozneje do sredine leta 2017.

(b)Obravnavane tri države članice bi morale hkrati napredovati pri svojih načrtih za končno odlaganje, da bi lahko izvedle popolnejše ocene stroškov in pripravile načrte financiranja za odlaganje izrabljenega goriva in radioaktivnih odpadkov, kot določa direktiva o radioaktivnih odpadkih.

Ciljni rok za uresničitev: do sredine leta 2017.

Ocenjeni stroški razgradnje bodo najmanj 5,7 milijarde EUR, z upoštevanjem stroškov končnega odlaganja pa dvakrat toliko

113

Ocene skupnih stroškov razgradnje v treh obravnavanih programih so se med letoma 2010 in 2015 povečale za 40 %, tj. s 4,1 milijarde EUR na 5,7 milijarde EUR (glej odstavka 73 in 74). Če bi upoštevali stroške, povezane s končnim odlaganjem izrabljenega jedrskega goriva, bi se celotni stroški podvojili in dosegli 11,4 milijarde EUR (glej odstavke 93 do 99).

114

Trenutno razpoložljivo nacionalno financiranje in financiranje EU v višini 4,0 milijarde EUR ne zadostuje za pokritje skupnih ocenjenih stroškov v višini 5,7 milijarde EUR, pri čemer niso upoštevani stroški končnega odlaganja. To pomeni, da vrzel v financiranju do dokončanja razgradnje znaša 1,7 milijarde EUR. Za 93 % celotne vrzeli v financiranju je odgovorna Litva s primanjkljajem v višini 1,6 milijarde EUR (glej odstavke 73 do 85). Bolgarija in Slovaška ocenjujeta, da njuni vrzeli v financiranju zdaj znašata 28 oziroma 92 milijonov EUR (glej odstavek 84).

115

V skladu z mednarodno priznanim načelom „onesnaževalec plača” mora država članica zagotoviti, da upravljavci jedrskih elektrarn izpolnijo svoje obveznosti kot onesnaževalci in rezervirajo zadostna finančna sredstva, s katerimi se bo kril celotni strošek razgradnje in končnega odlaganja (glej odstavka 20 in 93). Vse tri lokacije upravljajo državna podjetja. Vse tri države članice so ustanovile namenske nacionalne sklade za financiranje svojih nacionalnih politik za varno ravnanje z radioaktivnimi odpadki in njihovo odlaganje ter za razgradnjo jedrskih objektov. Toda v obravnavanih treh programih za razgradnjo jedrskih elektrarn so bili nacionalni skladi do zdaj slabo izkoriščeni, sredstva v teh skladih pa so še vedno omejena, zlasti v Litvi (glej odstavke 89 do 92).

116

Zato je bilo sofinanciranje projektov iz nacionalnih skladov redka izjema in ne pravilo. Čeprav v nasprotju z drugimi skladi EU v teh programih ni pravne zahteve po sofinanciranju projektov, pa pravna podlaga predvideva, da bi moralo biti financiranje projektov s strani EU v višini celotnega zneska odobreno le v „izjemnih in dobro utemeljenih primerih”⁵⁷. Toda Komisija še ni določila jasnih smernic v zvezi s tem, kaj se šteje za take primere. Če bi Komisija določila jasne smernice, bi lahko učinkoviteje ustvarjala prave spodbude, da bi se za razgradnjo namenila višja raven nacionalnega sofinanciranja (glej odstavek 92).

117

Za zagotavljanje, da so za razgradnjo in končno odlaganje na voljo ustrezna finančna sredstva, so navsezadnje odgovorne tri obravnavane države članice (glej odstavka 20 in 95). Komisija je v svoji oceni učinka iz leta 2011 na podlagi ocene potreb držav članic navedla, da naj EU po letu 2020 ne bi več zagotavljala finančne podpore (glej odstavek 10). V zvezi s tem so nas predstavniki Litve oppozorili zlasti na njihove protokole k pristopni pogodbi (glej odstavek 83 in opombo 42).

Priporočilo 3 – Upoštevanje načela „onesnaževalec plača” s povečanjem nacionalnega financiranja za obdobje 2014–2020 in po njem

Obravnavane tri države članice bi se morale zavedati svoje vloge pri zagotavljanju upoštevanja načela „onesnaževalec plača” ter bi morale biti pripravljene, da v sedanjem obdobju financiranja in po njem stroške razgradnje, vključno s stroški končnega odlaganja, krijejo iz nacionalnih skladov.

Ciljni rok za uresničitev: začetek s povečanjem nacionalnega sofinanciranja iz letnih delovnih programov za leto 2017.

Priporočilo 4 – Povečanje nacionalnega sofinanciranja v obdobju financiranja 2014–2020

Komisija bi si morala prizadevati za povečanje nacionalnega sofinanciranja v obdobju financiranja 2014–2020. Jasno bi morala opredeliti – na primer v svojem sklepu – „izjemne in dobro utemeljene” pogoje, pod katerimi lahko projekte v celoti financira EU v okviru programov pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn.

Ciljni rok za uresničitev: do konca decembra 2017.

Priporočilo 5 – Ukinitev posebnih programov financiranja, namenjenih razgradnji jedrskih elektrarn v Litvi, Bolgariji in na Slovaškem, po letu 2020

Posebne programe financiranja, namenjene razgradnji jedrskih elektrarn v Litvi, Bolgariji in na Slovaškem, bi bilo treba po letu 2020 ukiniti. Če bi se ugotovilo, da je uporaba sredstev EU v eni ali več od teh treh držav članic nedvomno potrebna tudi po letu 2020, bi moralo morebitno prihodnje financiranje EU, ki ga predlaga Komisija in s katerim se strinja zakonodajalec, vključevati prave spodbude za izvedbo razgradnje, vključno s tem, da bi bilo financiranje časovno omejeno in da bi ustrezno raven sofinanciranja zagotovila država članica. To bi bilo mogoče med drugim doseči s tem, da bi se ob izpolnjevanju teh pogojev razširil dostop do evropskih strukturnih in investicijskih skladov, tako da bi ti skladi zajemali tudi dejavnosti razgradnje jedrskih elektrarn.

Ciljni rok za uresničitev: po potrebi do konca leta 2018.

118

Število zaposlenih se je v vseh treh elektrarnah zmanjšalo. Toda v elektrarni Ignalina v Litvi, ki še vedno obratuje z dovoljenjem za obratovanje, je bila izpraznjena le ena od dveh sredic reaktorja, zato število zaposlenih in s tem stroški, ki jih financira EU, ostajajo visoki. Tretjina zaposlenih se še vedno ukvarja z varnim vzdrževanjem elektrarne. Glede na pomanjkanje sofinanciranja in lokalne gospodarske in socialne izzive pri razgradnji elektrarne v Ignalini v Litvi obstaja tveganje, da bi zaposlovanje presegalo potrebe programa razgradnje ter da bi se finančna sredstva EU, namenjena razgradnji, uporabila za podporo takšnemu zaposlovanju (glej odstavka 80 in 81).

Priporočilo 6 – Financiranje EU bi krilo le stroške razgradnje

Komisija bi morala zagotoviti, da se financiranje EU v okviru programov pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn uporablja le za kritje stroškov za zaposlene, ki se ukvarjajo izključno z dejavnostmi razgradnje.

Ciljni rok za uresničitev: od letnih delovnih programov za leto 2017 in pozneje.

119

Ocena Komisije, ali načrti financiranja in razgradnje izpolnjujejo predhodne pogoje, je neustrezna (glej odstavke 86 do 88).

Priporočilo 7 – Izboljšanje nadzora Komisije

Komisija bi morala dokončati svojo oceno predhodnih pogojev.

Ciljni rok za uresničitev: do konca oktobra 2016.

120

Računovodska obravnava obveznosti in pogojnih obveznosti za prihodnje stroške, povezane z razgradnjo jedrskih elektrarn in končnim odlaganjem izrabljenega jedrskega goriva, se razlikuje med tremi državami članicami. Dejstvo, da prihodnji stroški niso vedno pripoznani kot rezervacije in/ali vključeni v pojasnila k računovodskim izkazom, omejuje preglednost in ovira sposobnost ustreznih organov, da bi lahko primerno načrtovali način pokrivanja prihodnjih stroškov razgradnje in odlaganja (glej odstavke 100 do 103).

Priporočilo 8 – Računovodska obravnava

Komisija bi morala sodelovati z vsemi zadevnimi državami članicami, da bi bili vsi prihodnji stroški v zvezi z razgradnjo jedrskih elektrarn in končnim odlaganjem izrabljenega goriva ustrezno in pregledno knjiženi v skladu z mednarodnimi računovodskimi standardi.

Ciljni rok za uresničitev: do konca decembra 2017.

To poročilo je sprejel senat II, ki ga vodi Henri GRETHEN, član Evropskega računskega sodišča, v Luxembourgu na zasedanju 14. julija 2016.

Za Evropsko računsko sodišče

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
Predsednik

57Uvodna izjava 17 Uredbe Sveta (Euratom) št. 1368/2013 in uvodna izjava 15 Uredbe Sveta (Euratom) št. 1369/2013.

Priloge

Priloga I

Jedrski reaktorji v razgradnji v okviru programa pomoči EU pri razgradnji jedrskih elektrarn

| TWh | Tržno delovanje | Načrtovani datum dokončanja razgradnje
Začetek | Zaustavitev | Leta | V % 30-letne obratovalne dobe | V poročilu ERS iz leta 2011 | Stanje decembra 2015
Litva | Ignalina 1 | 86 | maj 1985 | december 2004 | 20 | 65 | 2029 | 2038
Ignalina 2 | 155 | december 1987 | december 2009 | 22 | 73
Bolgarija | Kozloduj 1 | 61 | oktober 1974 | december 2002 | 28 | 94 | 2035 | 2030
Kozloduj 2 | 63 | november 1975 | december 2002 | 27 | 90
Kozloduj 3 | 63 | januar 1981 | december 2006 | 26 | 86
Kozloduj 4 | 61 | junij 1982 | december 2006 | 25 | 82
Slovaška | Bohunice V1, reaktor 1 | 72 | april 1980 | december 2006 | 27 | 89 | 2025 | 2025
Bohunice V1, reaktor 2 | 77 | januar 1981 | december 2008 | 28 | 93

Vir: IAEA, podatkovna zbirka sistema PRIS.

Priloga II

Pregled pravnih podlag za programe pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn

Ignalina, Litva
Kozloduj, Bolgarija
Bohunice, Slovaška

Pred pristopom k EU
Uredba Sveta (EGS) št. 3906/1989 z dne 18. decembra 1989
Uredba Sveta (ES) št. 1266/1999 z dne 21. junija 1999 (program PHARE)

Pristopne pogodbe
Protokol št. 4 o jedrski elektrarni Ignalina v Litvi k Aktu o pogojih pristopa Republike Litve k Evropski uniji in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija (UL L 236, 23. 9. 2003, str. 944 –945)
Akt o pogojih pristopa Republike Bolgarije in Romunije (UL L 157, 21. 6. 2005, str. 203)
Protokol št. 9 k Aktu o pogojih pristopa Slovaške republike k Evropski uniji in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija
(jedrska elektrarna Bohunice V1) (UL L 236, 23. 9. 2003, str. 954)

Po pristopu k EU
Uredba Sveta (ES) št. 1990/2006 z dne 21. decembra 2006 o izvajanju Protokola št. 4 o jedrski elektrarni Ignalina
Uredba Sveta (Euratom) št. 647/2010 z dne 13. julija 2010
Uredba Sveta (Euratom) št. 549/2007 z dne 14. maja 2007 o izvajanju Protokola št. 9 o enoti 1 in enoti 2 jedrske elektrarne Bohunice V1 na Slovaškem k Aktu o pogojih pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške k Evropski uniji

Uredba Sveta (Euratom) št. 1369/2013 z dne 13. decembra 2013 o podpori Unije za programe pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn v Litvi in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1990/2006
Uredba Sveta (Euratom) št. 1368/2013 z dne 13. decembra 2013 o podpori Unije za programa pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn v Bolgariji in na Slovaškem in razveljavitvi uredb (Euratom) št. 549/2007 in (Euratom) št. 647/2010

Priloga III

Reaktorji jedrskih elektrarn v državah članicah in njihovo stanje na dan 31. decembra 2015

Opomba: Reaktorski enoti iz elektrarne Ignalina v Litvi imata še vedno dovoljenje za obratovanje (glej odstavek 40).

Vir: ERS, na podlagi podatkov Evropske komisije in informacijskega sistema IAEA o reaktorjih jedrskih elektrarn (PRIS).

Priloga IV

Pregled udeležencev v programih pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn

Program pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn, dva izvedbena organa v Litvi

Program pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn, en izvedbeni organ v Bolgariji in na Slovaškem

Priloga V

Projekti, ki jih financira EU in so bili pregledani v okviru revizije

Ignalina, Litva

Projekt
Ocena ERS

1. Začasno skladiščenje elementov izrabljenega goriva

Prvotni proračun: 165 milijonov EUR
Zadnji proračun: 206 milijonov EUR
Prvotni rok: avgust 2008
Zadnji rok: oktober 2017
Poročilo ERS iz leta 2011
Znatne zamude bodo močno vplivale na jedrsko varnost, dokler ne bodo vsi elementi izrabljenega goriva shranjeni v zabojnike, in na obratovalne stroške jedrske elektrarne.

Stanje decembra 2015
Izgradnja objekta za skladiščenje zamuja za dodatnih šest let, torej za deset let zaostaja za časovnim načrtom iz končnega načrta razgradnje iz leta 2005. Dodatni stroški vzdrževanja obrata v zvezi s projektom B1 so presegli 61 milijonov EUR.

2. Obrat za ravnanje s trdnimi odpadki in njihovo skladiščenje

Prvotni proračun: 120 milijonov EUR
Zadnji proračun: 184 milijonov EUR
Prvotni rok: november 2009
Zadnji rok: november 2018
Poročilo ERS iz leta 2011
Znatne zamude pri izvajanju projekta so kritične, ker so poti ravnanja z odpadki potrebne za napredek pri projektih razstavljanja in dekontaminacije. Verjetno bodo potrebna dodatna sredstva iz sklada IIDSF.

Stanje decembra 2015
Projekt zamuja za devet let, pri čemer je pet let zaostanka nastalo v obdobju 2011–2014. Jedrska elektrarna Ignalina in litovsko ministrstvo za energetiko sta povezane tržne spore z zunanjim izvajalcem rešila s plačilom 55 milijonov EUR nadomestila, dodatnih 17,9 milijona EUR pa sta rezervirala za pričakovana tveganja.

3. Projektiranje, načrtovanje in licenciranje dejavnosti razstavljanja in dekontaminacije

Prvotni proračun projekta: 8 milijonov EUR
Trenutno za projekt ni določenega proračuna ali časovnega načrta.
Poročilo ERS iz leta 2011
Odločitev za oddajanje dejavnosti projekta v zunanje izvajanje ni temeljila na ustrezni oceni razpoložljivosti zahtevanih tehničnih virov na kraju samem ali stroškovne učinkovitosti te možnosti.

Stanje decembra 2015
Priprava dokumentacije zamuja za 30 mesecev zaradi previsoke ocene razpoložljivosti sredstev zunanjega izvajalca in časa, ki ga potrebujejo institucije jedrskih elektrarn in regulativnih institucij za odobritev dokumentov. Triletni zaostanek zaradi prenosa projektov javnega naročanja orodij z IIDSF na CPMA.

4. Podpora enoti za vodenje projekta pri vodenju in projektiranju

Prvotni proračun: 45 milijonov EUR
Zadnji proračun: 54 milijonov EUR
Poročilo ERS iz leta 2011
Podjetje, ki je zagotavljalo svetovanje enoti za vodenje projekta, je bistveno prispevalo k napredku, a so stroški vodenja in upravni stroški visoki, organizacijska struktura jedrske elektrarne pa ni dovolj razvita.

Stanje decembra 2015
Število osebja podjetja, ki je zagotavljalo svetovanje enoti za vodenje projekta, se je od leta 2010 zmanjšalo. Osebje je bolj sodelovalo pri dejavnostih razgradnje, vodilo večje infrastrukturne projekte in podpiralo razvoj osebja v elektrarni. Vendar je veliko dejavnosti svetovalnega podjetja še vedno usmerjenih v splošne dejavnosti projektnega vodenja in javnega naročanja namesto v naloge razgradnje jedrskih elektrarn.

5. Projekti, povezani z neposredno podporo dejavnosti na področju delovne sile jedrske elektrarne Ignalina, zunanje izvajanje

Proračun: 198 milijonov EUR
Rok: tekoči letni projekt
Poročilo ERS iz leta 2011
Projekt ni bil preučen.

Stanje decembra 2015
Težave z delovno silo so vključevale težave pri upravičevanju števila zaposlenih, nejasno poslovodno računovodstvo in uvrščanje stroškov za zaposlene med naloge. Jedrska elektrarna Ignalina je uvedla nov model izračunavanja za svoje osebje, oblikovala je stroškovno strukturo za dejavnosti in uvedla metodologijo prislužene vrednosti. Toda napredek pri upravičevanju števila zaposlenih in izvajanju strategije za zunanje izvajanje ni bil velik.

6. Študija o razstavljanju reaktorja

Prvotni proračun: 5 milijonov EUR
(le študija izvedljivosti)

Zadnji proračun: 70 milijonov EUR
(zasnova in tehnično projektiranje)
Poročilo ERS iz leta 2011
Projekt ni bil preučen.

Stanje decembra 2015
Leta 2009 se je v okviru sklada IIDSF začela izvajati študija izvedljivosti za razstavljanje reaktorja, a so jo leta 2010 preklicali in prenesli na CPMA. Pri novem projektu, ki ga vodi CPMA, so nastale zamude. Pomanjkanje izkušenj pri razstavljanju reaktorjev takšnega tipa lahko dodatno ovira napredek. Zato je vprašljivo, ali je reaktor mogoče razstaviti v danem roku, tj. do leta 2038.

Kozloduj, Bolgarija

Projekt
Ocena ERS

7. Svetovanje enoti za vodenje projekta – splošno

Obdobje 2006–2013
Prvotni proračun: 8 milijonov EUR
Zadnji proračun: 45 milijonov EUR
Prvotni rok: december 2006
Zadnji rok: julij 2013
Obdobje 2014–2016
Prvotni proračun: 14 milijonov EUR
Zadnji proračun: 32 milijonov EUR
Prvotni rok: januar 2016
Zadnji rok: januar 2019
Poročilo ERS iz leta 2011
Svetovalno podjetje je pomagalo spremeniti strategijo razgradnje, a so nastale težave z zamudami pri izvajanju projekta, ocenami stroškov, opredelitvijo potrebnih dejavnosti razgradnje in popisi odpadkov. Svetovalno podjetje je bilo bolj osredotočeno na upravljanje kot na razgradnjo.

Stanje decembra 2015
Leta 2013 je enota za vodenje projekta postala edini subjekt, odgovoren za upravljanje razgradnje in izgradnje nacionalnega odlagališča. Svetovalno podjetje je zdaj vključeno v organizacijsko strukturo, pristojnosti odločanja pa ima podjetje SERAW. Svetovalci so vse bolj vključeni v dejavnosti, pri čemer nič ne kaže na to, da bi se njihova vključenost postopno ukinjala.

8. Projektiranje in izgradnja objekta za suho skladiščenje izrabljenega goriva

Prvotni proračun: 49 milijonov EUR
Zadnji proračun: 73 milijonov EUR
Prvotni rok: december 2008
Zadnji rok: marec 2013
Poročilo ERS iz leta 2011
Dokončanje objekta zamuja za 2,5 leta. Zaradi sprememb prvotnih zahtev so nastali višji stroški in drugačne cenovne osnove za pogodbo, kar je povzročilo 19-odstotno prekoračitev proračuna.

Stanje decembra 2015
Projekt je bil razdeljen na dve fazi: na izgradnjo skladišča in skladiščenje elementov goriva v 34 zabojnikih ter na povečanje skladišča za do 72 zabojnikov. Celotna načrtovana zmogljivost skladišča ne bo uporabljena za izrabljeno jedrsko gorivo iz enot 1–4. Da bi se objekt uporabil za skladiščenje drugih materialov, bi bilo potrebno dovoljenje regulativnega organa.

9. Obrat za taljenje s plazmo za obdelavo in pripravo trdnih odpadkov

Prvotni proračun: 21 milijonov EUR
Najnovejši proračun: 21 milijonov EUR
Prvotni rok: marec 2013
Zadnji rok: junij 2017
Poročilo ERS iz leta 2011
Nova tehnologija je bila izbrana brez pravega dokazila o njeni učinkovitosti in ustreznega upoštevanja stroškov. Možna je prekoračitev stroškov.

Stanje decembra 2015
Zaradi regulativnih sprememb je bilo treba spremeniti zasnovo. Izgradnja obrata zaostaja za časovnim načrtom zlasti zaradi pritožbe v zvezi s presojo vplivov na okolje ter številnih tržnih in upravnih vprašanj, vključno z neobstojem sporazuma o odškodninah v zvezi z jedrskimi elektrarnami. Obrat ni bil preskušen, zato delovanje sistema še ni bilo prikazano. Izgradnja naj bi bila končana junija 2017.

10. Spodbujanje učinkovite uporabe človeških virov

Obdobje do leta 2009
Prvotni proračun: 20 milijonov EUR
Zadnji proračun: 84 milijonov EUR
Prvotni rok: september 2009
Zadnji rok: marec 2014
Obdobje do leta 2015
Prvotni proračun: 35 milijonov EUR
Zadnji proračun: 46 milijonov EUR
Prvotni rok: december 2015
Zadnji rok: december 2017
Poročilo ERS iz leta 2011
Organizacijske spremembe, ki bi omogočile jasno določitev osebja, ki je pripravljalo prehod z organizacije za obratovanje v organizacijo za razgradnjo, niso bile izvedene. Dejavnosti predpriprave na razgradnjo niso bile ustrezno spremljane.

Stanje decembra 2015
Financiranje osebja, ki je sodelovalo v dejavnostih razgradnje, je bilo še naprej odvisno od sklada KIDSF. Pozitiven premik po letu 2011 je, da vseh 650 zaposlenih v podjetju SERAW sodeluje izključno pri dejavnostih razgradnje.

11. Izgradnja nacionalnega odlagališča za nizko in srednje radioaktivne odpadke

Prvotni proračun: 66 milijonov EUR
Prvotni rok: december 2015
Zadnji rok: januar 2021
Poročilo ERS iz leta 2011
Projekt ni bil preučen.

Stanje decembra 2015
Po prvotnih načrtih naj bi bila izgradnja odlagališča končana leta 2015. Toda postopek zamuja za šest let, zlasti zaradi zavrnitve presoje vplivov na okolje, ki jo je bilo treba znova pripraviti. Trenutni rok je leto 2021.

Bohunice, Slovaška

Projekt
Ocena ERS

12. Svetovanje enoti za vodenje projekta – izvajanje projekta

Obdobje 2003–2007
Prvotni proračun: 11 milijonov EUR
Obdobje 2015–2016
Zadnji proračun: 45 milijonov EUR
Poročilo ERS iz leta 2011
Svetovalno podjetje je pomagalo spremeniti strategijo razgradnje, vendar je bil napredek, dosežen pri oblikovanju in izvajanju strategije razgradnje, nezadosten.

Stanje decembra 2015
Kljub obsežni vključitvi svetovalnega podjetja so nastale zamude pri izvajanju projekta, ki so povzročile prekoračitve stroškov. Od leta 2015 ima novo svetovalno podjetje manjši obseg delovnih nalog.

13. Zasnova in izgradnja novih nacionalnih odlagališč za zelo nizko in nizko radioaktivne odpadke iz elektrarne Bohunice V1 v okviru odlagališča jedrskih odpadkov Močovce

Proračun: 22 milijonov EUR
Rok: junij 2018
Poročilo ERS iz leta 2011
Nastale so zamude pri študiji izvedljivosti, ker jedrska elektrarna ni predložila potrebnih informacij.

Stanje decembra 2015
Odlagališče je v postopku izgradnje, pri čemer se ta sofinancira iz nacionalnih skladov. Dodana bo tretja dvojna vrsta, ki jo bo v celoti financiral sklad BIDSF. Razdelitev stroškov med odlaganjem odpadkov iz jedrske elektrarne Bohunice V1 in odlaganjem odpadkov iz drugih objektov ni jasna.

14. Izvajanje programa razgradnje s človeškimi viri, ki so na voljo

Proračun za fazo 1: 1,5 milijona EUR
Proračun za fazo 9: 50 milijonov EUR
Poročilo ERS iz leta 2011
Organizacijske spremembe, ki bi omogočile jasno določitev osebja, ki je pripravljalo prehod z organizacije za obratovanje v organizacijo za razgradnjo, niso bile izvedene. Dejavnosti predpriprave na razgradnjo niso bile ustrezno spremljane.

Stanje decembra 2015
Projekt financira 246 zaposlenih podjetja JAVYS v ekvivalentu polnega delovnega časa, ki se ukvarjajo z razgradnjo. Podjetje JAVYS se je iz organizacije za obratovanje spremenilo v organizacijo za razgradnjo.

15. Začasno skladiščenje radioaktivnih odpadkov na lokaciji Bohunice

Proračun: 11 milijonov EUR
Prvotni rok: marec 2016
Zadnji rok: avgust 2017
Poročilo ERS iz leta 2011
Projekt ni bil preučen.

Stanje decembra 2015
Izvedba tega projekta naj bi po prvotnem načrtu potekala od marca 2013 do marca 2016. Gradbena dela so se začela leta 2015. Projekt naj bi bil po novem časovnem načrtu dokončan avgusta 2017. Po odločitvi o spremembi lokacije sta bili potrebni nova presoja vplivov na okolje in sprememba sporazuma o dodelitvi nepovratnih sredstev. Zaradi zamud pri tem projektu ne bodo več nastajale zamude pri projektih razstavljanja, ker bodo ti upravljani tako, da bodo srednje radioaktivne odpadke začeli proizvajati šele po dokončanju objekta za začasno skladiščenje.

16. Dekontaminacija primarnega kroga

Prvotni proračun: 6 milijonov EUR
Zadnji proračun: 5 milijonov EUR
Prvotni rok: september 2014
Zadnji rok: september 2016

(delež za ravnanje z radioaktivnimi odpadki je bil prenesen na podjetje JAVYS)
Poročilo ERS iz leta 2011
Projekt ni bil preučen.

Stanje decembra 2015
Dela naj bi se po načrtih začela leta 2013, zaključena pa naj bi bila do konca leta 2014. Zaradi zamud in nerešenih tehničnih izzivov je projekt začasno ustavljen. Pogodba s takratnim dobaviteljem je bila prekinjena. Ta projekt je treba dokončati pred začetkom razstavljanja na nadzorovanem območju, zato bi lahko zamude pri tem projektu vplivale na končni datum razgradnje.

17. Podatkovna zbirka v zvezi z razgradnjo, vključno s popisom in radiološko opredelitvijo

Prvotni proračun: 2,48 milijona EUR
Zadnji proračun: 3,5 milijonov EUR
Prvotni rok: maj 2012
Zadnji rok: december 2012
Poročilo ERS iz leta 2011
Projekt ni bil preučen.

Stanje decembra 2015
Čeprav je bil projekt končan leta 2012, je še vedno treba redno posodabljati opredelitev in popis. Pri več podprojektih so nastale zamude in prekoračitve stroškov zaradi nepopolnih informacij o popisu in/ali opredelitvi odpadkov.

Priloga VI

Zamude in prekoračitve stroškov, ki vplivajo na vzorec 18 glavnih infrastrukturnih in podpornih projektov v zvezi z razgradnjo, financiranih iz programov pomoči EU od leta 2001

Projekt
Strošek projekta
(v mio. EUR)
Pogodbeno financiranje
Dosedanja skupna zamuda
(v letih)
Dosedanje povečanje stroškov
(v %)

EU
(v mio. EUR)
Nacionalno
(v mio. EUR)

Ignalina, Litva
Začasno skladišče elementov izrabljenega goriva
(glej Prilogo IV, projekt št. 1)
211
206
5
9,2
25 %

Obrat za ravnanje s trdnimi odpadki in njihovo skladiščenje
(glej Prilogo IV, projekt št. 2)
184
184

9,0
53 %

Odlagališče za zelo nizko radioaktivne odpadke (začasno skladiščenje v fazi 1)
7
6
1
2,8
0 %

Izgradnja odlagališča za zelo nizko radioaktivne odpadke (faza 3)
8
8

1,0
12 %

Odlagališče blizu površja za nizko in srednje kratkožive radioaktivne odpadke (projektiranje)
11
11

1,0
3 %

Skupaj za teh pet projektov
421
415
6

Skupaj pogodbeno financiranje EU za razgradnjo v obdobju 2001–2014/15

989

Kozloduj, Bolgarija
Dobava, postavitev in začetek obratovanja opreme za odstranjevanje in obdelavo ionskoizmenjalne mase
(z razširjenim prvotnim obsegom)
6
5
1
10,9
132 %

Projektiranje in izgradnja objekta za suho skladiščenje izrabljenega goriva (glej Prilogo IV, projekt št. 8)
73
73

4,3
50 %

Obrat za odstranjevanje in predelavo trdnih odpadkov iz uparjalnih posod (faza 1 je končana, faza 2 je prekinjena)
10
10

4,6
Ga ni.

Obrat za taljenje s plazmo (glej Prilogo IV, projekt št. 9)
30
21
9
4,2
0 %

Delavnice za zmanjšanje velikosti in dekontaminacijo
19
19

2,8
0 %

Ocena radiološkega popisa
1
1

1,3
Ga ni.

Skupaj za teh pet projektov
139
129
9

Skupaj pogodbeno financiranje EU za razgradnjo v obdobju 2001–2014

360

Bohunice, Slovaška
Obdelava historičnih odpadnih odplak in sorbentov (dokončano)
11
11

3,0
38 %

Dekontaminacija primarnega kroga
(glej Prilogo IV, projekt št. 16) (začasno prekinjeno)
4
4

2,0
0 %

Sprememba napajalne sheme podjetja JAVYS po končnem zaprtju jedrske elektrarne Bohunice V1
11
11

1,5
21 %

Povečanje zmogljivosti obstoječih obratov za fragmentacijo in dekontaminacijo
2
2

1,2
13 %

Obdelava historičnih odpadkov
6
4
2
0,4
7 %

Razstavljanje tehnične opreme v turbinski dvorani jedrske elektrarne Bohunice V1
8
8

–
6 %

Sproščanje materialov, ki nastanejo pri razgradnji, v okolje
3
3

–
20 %

Skupaj za teh sedem projektov
45
43
2

Skupaj pogodbeno financiranje EU za razgradnjo v obdobju 2001–2014

228

Skupaj
Skupaj za teh 18 projektov
605
587
17

Skupaj pogodbeno financiranje EU za razgradnjo v obdobju 2001–2014

1 577

Vir: Komisija, osnutki letnih delovnih programov za leto 2016, osnutki poročil o spremljanju iz leta 2016. Podatke sta predložili Evropska banka za obnovo in razvoj ter Centralna agencija za vodenje projektov.

Priloga VII

Izgradnja globinskega odlagališča za končno odlaganje izrabljenega jedrskega goriva v Olkiluotoju na Finskem

Olkiluoto, ki leži na zahodni obali Finske v bližini obstoječe jedrske elektrarne, bo postal lokacija prvega globinskega odlagališča za končno odlaganje izrabljenega jedrskega goriva po civilni uporabi. Namenjen je skladiščenju odpadkov iz dveh finskih jedrskih elektrarn.

Proces njegovega razvoja kaže na dolge časovne okvire, ki so potrebni za tak projekt. Leta 1983 je finska vlada načeloma sprejela splošni časovni načrt in strategijo za ravnanje z jedrskimi odpadki, nato pa se je s postopki geološkega pregledovanja začelo iskanje morebitnih lokacij. Olkiluoto je bil kot lokacija za končno odlaganje izbran leta 2000. Sledila sta intenzivno izkopavanje in raziskovalno delo, da bi omogočili odlaganje izrabljenega jedrskega goriva 400–450 metrov globoko v skalnati podlagi. Za to dejavnost je bilo porabljenih približno 150 milijonov EUR. Odlaganje izrabljenega goriva naj bi se predvidoma začelo v začetku 20. let tega stoletja.

Skupni odhodki bodo znašali približno 3,5 milijarde EUR, pri čemer je približno 1 milijarda EUR namenjena gradbeni fazi, približno 2,5 milijarde EUR pa delovanju odlagališča v obdobju približno 100 let. Sredstva, ki so zbrana z dajatvami na proizvedeno električno energijo, se zbirajo v državnem skladu za ravnanje z jedrskimi odpadki.

© Posiva Oy.

Odgovori Komisije

Povzetek

I

Bolgarija, Litva in Slovaška so se v okviru pogajanj za pristop k Evropski uniji zavezale, da bodo zaprle in pozneje razgradile osem sovjetskih jedrskih reaktorjev prve generacije, ki jih ni mogoče gospodarno posodobiti, da bi ustrezali zahodnim varnostnim standardom.

II

EU se je zavezala, da bo zadevnim državam pomagala reševati izjemno finančno breme, ki ga prinaša postopek razgradnje.

IV

Komisija meni, da je finančna podpora EU učinkovito ublažila ekonomske posledice predčasnega zaprtja in da postopek razgradnje dobro poteka. Vendar ugotavlja, da je razgradnja zapleten in dolgotrajen postopek, ki presega večletni finančni okvir za sedemletno obdobje – v večini primerov traja več kot dve desetletji.

Posodobljeni načrti razgradnje in povezane ocene stroškov, odobreni v okviru večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020, so podlaga za načrtovanje programov v zadevnih treh državah članicah. Komisija v skladu s temi ureditvami pozorno spremlja napredek pri doseganju končnega stanja razgradnje, pri čemer ohranja najvišjo raven varnosti.

V

Razgradnja na splošno vključuje dve glavni fazi: (i) fazo po zaprtju (tj. še vedno z dovoljenjem za obratovanje zaradi prisotnosti izrabljenega goriva) in (ii) fazo razgradnje/razstavljanja.

Slovaška in Bolgarija sta v drugi fazi, medtem ko je Litva zaradi prisotnosti izrabljenega goriva v enem od reaktorjev še vedno v fazi po zaprtju.

Komisija v skladu z mnenjem držav članic meni, da nobene jedrske elektrarne, vključene v program pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn, ni mogoče gospodarno znova zagnati. Priznava, da, kot je bilo ugotovljeno pri drugih primerljivih dejavnostih razgradnje, ključni tehnični izzivi, povezani z razgradnjo reaktorjev, šele prihajajo.

VI

V zadevnih treh državah članicah so programi razgradnje na različnih stopnjah napredka in pripravljenosti.

Pri programih za jedrski elektrarni Bohunice (SK) in Kozloduy (BG) je bil dosežen največji napredek, programa pa naj bi se predvidoma končala leta 2025 oziroma 2030. Trajanje programa za elektrarno Kozloduy je bilo ob njegovi spremembi leta 2011 skrajšano za pet let.

V jedrski elektrarni Ignalina (LT) je razgradnja reaktorjev černobilskega tipa prvi tovrstni postopek, ki dejansko pomeni največje izzive.

Komisija ne glede na že dosežen napredek priznava potrebo po nenehnem izboljševanje programov razgradnje.

Priporočilo 1

Komisija ugotavlja, da sta priporočili 1(a) in (b) namenjeni državam članicam.

Komisija sprejema priporočilo 1(c), kolikor jo to zadeva. Podpira zamisel o boljši izmenjavi dobrih praks in tehničnega znanja ter bo k temu spodbujala zadevne tri države članice.

(a)Komisija je že uvedla izboljšave sedanjega večletnega finančnega okvira z vzpostavitvijo celovitega okvira za načrtovanje programov, vodenje projektov in spremljanje, v katerem delujejo države članice.

(b)Prepoznala je potrebo po stalni krepitvi strokovnega znanja in sposobnosti, vendar ugotavlja, da je na nekaterih strokovnih področjih koristno uporabiti zunanje strokovnjake.

(c)Komisija je že sprejela ukrepe za spodbujanje odprtega in preglednega okolja, olajšanje izmenjave dobrih praks in znanja ter spodbujanje postopkov standardizacije s ciljem, med drugim, povečati konkurenčnost in izboljšati varnost.

VII

Komisija priznava pomen odgovornega in varnega ravnanja z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki. Podala bo mnenja o nacionalnih programih ter leta 2016 Evropskemu parlamentu in Svetu poročala o izvajanju Direktive 2011/70/Euratom.

Komisija nadalje ugotavlja, da vprašanja, povezana s končnim odlaganjem visoko radioaktivnih odpadkov in ravnanjem z izrabljenim gorivom, presegajo obseg programa pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn.

Priporočilo 2

(a)Komisija sprejema to priporočilo. Usmeritev bo določila že v mnenjih o nacionalnih programih, ki jih bo izdala v obdobju 2016–2017, v skladu z Direktivo 2011/70/Euratom. To bo sprožilo razpravo o možnostih odlaganja, ki bo potekala leta 2017, vključno z regionalnimi in drugimi rešitvami v EU. Na podlagi tega bo Komisija v boljšem položaju za oblikovanje možnosti politike in načrta do leta 2018.

(b)Komisija ugotavlja, da je to priporočilo namenjeno državam članicam ter da je že obravnavano v oceni nacionalnih programov in mnenju, ki ga bo naslovila na države članice.

VIII

Komisija priznava, da sofinanciranje ni sistematično doseženo na ravni posameznih projektov. Ugotavlja, da veljavna pravna podlaga ne zagotavlja jasne opredelitve sofinanciranja ali najmanjšega deleža, ki ga je treba doseči. Poleg tega ugotavlja, da, kot je navedlo Sodišče, celotni prispevek Litve, Bolgarije in Slovaške k njihovim programom razgradnje znaša 1,09 milijona EUR.

Priporočilo 3

Komisija ugotavlja, da je to priporočilo namenjeno državam članicam. Ukrepe, ki jih priporoča Sodišče, bo podprla s prizadevanji za uvedbo dobro opredeljene stopnje sofinanciranja v okviru programa pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn, s čimer bo podprla načelo „onesnaževalec plača“. V zvezi s tem bo razpravljala z državami članicami in kritično preučila stopnjo sofinanciranja, ki so jo te države predlagale v letnem programu dela za leto 2017.

Priporočilo 4

Komisija sprejema to priporočilo.

Priznava, da sofinanciranje prispeva k smotrnemu in učinkovitemu izvajanju programa ter povečuje odgovornost držav članic. Sprejela bo ukrepe za pojasnitev pomena „dobro utemeljenih izjemnih okoliščin“, na katere se zdaj sklicujejo uredbe, in kritično preučila stopnjo sofinanciranja, ki so jo države članice predlagale v letnih delovnih programih za leto 2017.

Priporočilo 5

Komisija delno sprejema to priporočilo. V zvezi s predlogi novih pobud bo izvedla oceno učinka v skladu z zahtevami finančne uredbe in agende za boljšo pravno ureditev. V tej oceni učinka bo preučila, ali bi se moralo financiranje nadaljevati in, v primeru potrditve, kateri so najprimernejši mehanizmi financiranja. Če bo s to oceno ugotovljeno, da se mora financiranje nadaljevati v naslednjem večletnem finančnem okviru po letu 2020, bo Komisija upoštevala priporočilo Sodišča in zagotovila, da bo mehanizem financiranja vključeval spodbude za izvedbo razgradnje, vključno s tem, da bi bilo financiranje časovno omejeno in da bi ustrezne stopnje sofinanciranja zagotovile države članice.

Priporočilo 6

Komisija delno sprejema to priporočilo.

Je v postopku opredelitve stroškov, ki niso povezani z razgradnjo. Ta postopek se bo končal med vmesnim vrednotenjem in predlagani bodo morebitni ukrepi za postopno odpravo takih stroškov leta 2018.

Vendar Komisija meni, da nekatere ključne funkcije, kot je varnost, ne bi smele biti izključene iz financiranja EU.

Priporočilo 7

Komisija sprejema to priporočilo in ugotavlja, da so bili že sprejeti ukrepi. Poteka ocenjevanje, ki se bo končalo oktobra 2016.

Priporočilo 8

Komisija sprejema to priporočilo. Priznava pomembnost tega vprašanja.

To priporočilo je začela obravnavati z izvajanjem direktive o odpadkih. Trenutno pregleduje nacionalne programe, predložene v skladu z direktivo o odpadkih, ter načrtuje več študij, da bi zbrala informacije in si nadalje prizadevala za postopek potrjevanja.

Uvod

20

V zadnjem desetletju je na področju jedrske energije v EU prišlo do znatnih sprememb s sprejetjem pomembne zakonodaje na ravni Evropske unije o jedrski varnosti, ravnanju z radioaktivnimi odpadki in izrabljenim gorivom ter varstvu pred sevanji. Poleg tega je Komisija leta 2016 sprejela nov usmeritveni jedrski program, ki prvič zajema finančne potrebe, povezane z razgradnjo jedrskih elektrarn ter ravnanjem z radioaktivnimi odpadki in izrabljenim gorivom, tudi za financiranje dolgoročnih rešitev, kot je izgradnja globokih geoloških odlagališč.

Direktiva o radioaktivnih odpadkih (Direktiva Sveta 2011/70/Euratom) vzpostavlja okvir Skupnosti za zagotovitev odgovornega in varnega ravnanja z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki, da bi se preprečilo ustvarjanje prevelikih bremen za prihodnje generacije. Direktiva presega okvire Skupne konvencije, saj morajo imeti države članice vzpostavljene nacionalne programe izvajanja politike o ravnanju z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki.

Komisija namerava z usmeritvenim jedrskim programom in direktivo o odpadkih prvič pripraviti celovit pregled vseh stroškov, povezanih z razgradnjo in ravnanjem z odpadki, ter načinov, kako države članice zagotavljajo, da se ti stroški financirajo v skladu z načelom „onesnaževalec plača“.

Opažanja

Skupni odgovor Komisije na odstavke 38–40

Komisija v skladu z mnenjem držav članic meni, da nobene jedrske elektrarne, vključene v program pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn, ni mogoče gospodarno znova zagnati.

40 Prva alinea

Čeprav Komisija priznava, da pričakovani rezultat, povezan z dovoljenji, ni bil dosežen za jedrsko elektrarno Ignalina zaradi prisotnosti izrabljenega goriva v elektrarni, hkrati tudi ugotavlja, da razstavljanje turbinske dvorane v jedrski elektrarni Ignalina učinkovito zagotavlja nepovratnost postopka.

40 Druga alinea

Kar zadeva jedrsko elektrarno Kozloduy (BG), Komisija ugotavlja, da so dodatna dovoljenja, ki se morda še vedno zahtevajo, povezana z deli, ki bi se izvajala po točki nepovratnosti.

40 Tretja alinea

Kar zadeva jedrsko elektrarno Bohunice (SK), je trenutno stanje skladno z načrtom razgradnje in načrtovanim datumom dokončanja leta 2025.

Skupni odgovor Komisije na odstavka 41 in 42

Čeprav Komisija priznava, da glavni izzivi še vedno ostajajo, hkrati tudi ugotavlja, da je trenutno stanje, ki je prikazano v preglednici 3, skladno z načrti razgradnje in načrtovanimi datumi zaključka za vse tri države članice. Glavne dejavnosti razstavljanja reaktorske zgradbe so mogoče šele proti koncu postopka razgradnje.

Skupni odgovor Komisije na odstavke 43–46

Program pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn zajema postopek razgradnje in infrastrukturo za ravnanje z odpadki, vključno z varnim dolgoročnim shranjevanjem odpadkov in odlaganjem odpadkov z nizko stopnjo radioaktivnosti. Odpadki z nizko stopnjo radioaktivnosti običajno predstavljajo več kot 90 % količine odpadkov, pri čemer so za odlaganje na voljo preskušene rešitve. Odlaganje izrabljenega goriva in odpadkov z visoko stopnjo radioaktivnosti je v skladu z direktivo o radioaktivnih odpadkih del odgovornosti držav članic in zajema vse odpadke v državah članicah.

48

V skladu z Direktivo 2011/70/Euratom vsaka država članica zagotovi izvajanje svojega nacionalnega programa ravnanja z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki, ki zajema vse vrste izrabljenega goriva in radioaktivnih odpadkov v njeni pristojnosti in vse faze ravnanja z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki od nastanka do odlaganja.

Komisija prvič pripravlja celovit pregled načrtov držav članic glede odlaganja odpadkov in povezanih stroškov.

Skupni odgovor Komisije na odstavke 49–52

Komisija bo preučila gospodarske, pravne in socialne učinke skupnih odlagališč, pri čemer bo upoštevala, da je skupna uporaba objektov za ravnanje z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki, vključno z odlagališči, potencialno koristna, varna in stroškovno učinkovita možnost.

53

Države članice Komisiji prvič priglasijo vsebino svojega nacionalnega programa najpozneje avgusta 2015. Komisija lahko v šestih mesecih po datumu priglasitve zahteva pojasnila oziroma izrazi mnenje, ali je vsebina nacionalnih programov skladna z Direktivo. Države članice v šestih mesecih po pozivu Komisije predložijo zahtevana pojasnila in/ali Komisijo obvestijo o spremembi nacionalnih programov.

Države članice Komisiji tudi prvič predložijo poročilo o izvajanju te direktive do avgusta 2015, nato pa vsaka tri leta.

Komisija na podlagi poročil držav članic, Svetu in Evropskemu parlamentu predloži:

(a)poročilo o napredku, doseženem pri izvajanju te direktive, in

(b)popis radioaktivnih odpadkov in izrabljenega goriva na ozemlju Skupnosti ter napovedi za prihodnost.

Ta postopek je novost in Komisija bo upoštevala izkušnje, pridobljene pri tem postopku, da bi izboljšala in uskladila prihodnje poročanje. Pri tem je morala Komisija upoštevati nacionalne programe vseh 28 držav članic in nacionalna poročila. Glede na navedeno in da bi pridobila celovito sliko, je pri svojem časovnem razporedu za poročilo Parlamentu in Svetu upoštevala postopek ocenjevanja nacionalnih programov. Poročilo je predvideno za zadnje četrtletje leta 2016.

Skupni odgovor Komisije na odstavke 60–68

Komisija priznava, da je pri številnih projektih razgradnje prišlo do zamud, zlasti v prejšnjem večletnem finančnem okviru. Komisija je uvedla večje zahteve za načrtovanje, spremljanje in poročanje za obdobje 2014–2020 in pozorno spremlja izvajanje projekta s pregledi dokumentov in pregledi na kraju samem.

Opozoriti je treba, da zamude v Bolgariji in na Slovaškem trenutno ne vplivajo na datum zaključka.

69

Komisija meni, da je izredno pomembno, da upravljavci jedrskih objektov/imetniki dovoljenja za razgradnjo krepijo znanja in sposobnosti, zlasti na področju vodenja projektov. Vendar je na nekaterih strokovnih področjih koristno uporabiti zunanje strokovnjake.

Skupni odgovor Komisije na odstavka 73 in 74

V zadnjem desetletju so se napovedi glede razgradnje jedrskih elektrarn znatno spremenile. Komisija je prispevala k izboljšanju ocene stroškov programov razgradnje in leta 2012 skupaj z OECD/NEA sodelovala pri oblikovanju mednarodne strukture za ocenjevanje stroškov razgradnje jedrskih elektrarn (International Structure for Decommissioning Costing of Nuclear Installations – ISDC). Še vedno so potrebne nadaljnje spremembe ocene stroškov razgradnje; to vprašanje vzbuja velik interes po vsem svetu, saj so OECD/NEA in IAEA še vedno precej dejavne pri obravnavanju ocene stroškov in negotovosti. Komisija v celoti podpira te dejavnosti.

Ugotavlja, da so se glavni stroški povišali do leta 2011, kot je prikazano tudi na sliki 16. Sprememba dinamike izraža izboljšave, dosežene na področju upravljanja programov, ki izhajajo iz prejšnje revizije, zlasti pri bolgarskih in slovaških programih.

75

Za obdobje 2014–2020 se ne pričakujejo finančne vrzeli, saj je Komisija okrepila spremljanje in nadzor programov. Komisija je začela tudi podrobno oceno trdnosti finančnih načrtov, ki naj bi se končala konec oktobra 2016.

Poleg tega je uporabila model QUEST za analizo in raziskavo makroekonomske politike (ki ga uporablja za svoje napovedi) za izvajanje različnih scenarijev programov po letu 2020. Glavni rezultat je bil, da lahko države članice tudi v najslabšem možnem scenariju financirajo programe razgradnje z zanemarljivim ali majhnim vplivom na njihove makroekonomske parametre.

Komisija bo ob upoštevanju finančnega okvira za obdobje po letu 2020 izvedla oceno učinka v skladu z zahtevami finančne uredbe in agende za boljšo pravno ureditev glede predlogov novih pobud, pri čemer se za zdaj še ne bo zavezala financiranju po letu 2020. V oceni učinka bo preučila, ali bi se moralo financiranje nadaljevati in, v primeru potrditve, kateri so najprimernejši mehanizmi financiranja. Glej odgovor Komisije na priporočilo 5.

77

Poleg tega je Komisija okrepila načrtovanje programov v skladu z večletnim finančnim okvirom za obdobje 2014–2020, saj je uvedla zahtevo po predložitvi načrtov za razgradnjo in načrtov financiranja. Celovitost in trdnost teh načrtov trenutno ocenjuje zunanji neodvisni strokovnjak.

80

Komisija je zahtevala temeljito analizo števila zaposlenih v jedrski elektrarni Ignalina, ob upoštevanju potrebe po ohranitvi varnosti elektrarne glede na prisotnost izrabljenega goriva v reaktorju in obstoj še vedno razmeroma velike nevarnosti.

82

Komisija priznava tveganje, da lahko nezadostne pobude za omejitev števila zaposlenih na nujno potrebno povzročijo višje stroške. Že nekaj let se izvajajo različni ukrepi za zmanjšanje tega tveganja, vključno s sistematičnim ocenjevanjem prednosti zunanjega izvajanja dejavnosti in letnim kvantitativnim načrtom zaposlovanja na podlagi načrtovanih dejavnosti. Potekajo razprave o praktičnih načinih nadaljnje uporabe programov sofinanciranja za uskladitev interesa lokalnih deležnikov z interesi Komisije.

84

Komisija ugotavlja, da se finančne vrzeli odpravljajo tako v Bolgariji kot tudi na Slovaškem. Ocene Komisije temeljijo na načrtu razgradnje in razpoložljivih virih. Znova bodo ocenjene po pridobljenih rezultatih vmesnega vrednotenja.

85

Komisija se zaveda, da je potrebno nadaljnje delo v zvezi z oceno stroškov razgradnje. To priznavajo tudi druge mednarodne organizacije, kot so OECD/NEA in IAEA. Komisija pozorno spremlja razvoj na tem področju in ima strokovno skupino za financiranje razgradnje, ki ji bo pomagala usmerjati njena prizadevanja na tem področju.

Glede zadevnih programov Komisija uporablja konzervativnejši in preudarnejši pristop kot države članice. Vendar se v primeru Bolgarije in Slovaške v zvezi s finančno vrzeljo opaža splošni trend zmanjševanja.

Glej tudi odgovora Komisije na odstavek 75 in priporočilo 5.

87

Služba Komisije za notranjo revizijo je že opredelila te pomanjkljivosti pri upravljanju sheme in nadzornem sistemu. Zato je od leta 2015 vzpostavljen akcijski načrt, ki se trenutno izvaja. Ključni ukrepi, ki obravnavajo vprašanje, ki ga je poudarilo Sodišče, bodo dokončani do konca oktobra 2016, nadaljnji niz dogovorjenih ukrepov pa naj bi bil dokončan do konca leta.

Skupni odgovor na odstavka 89 in 90:

Ob upoštevanju dejstva, da so bile te jedrske elektrarne predčasno zaprte zaradi politične odločitve, je logično, da sredstva ne morejo pokriti vseh stroškov razgradnje. Eden od razlogov za finančno podporo EU je bil zmanjšati nastalo finančno breme zadevnih držav članic.

91

Pravna podlaga ne določa stopnje nacionalnega sofinanciranja. Nanaša se le na potrebo po nadaljevanju predhodno vzpostavljene prakse sofinanciranja. Čeprav sofinanciranje na splošno ni doseženo na ravni posameznih projektov, se bo izvajalo na splošni ravni programov.

Celotni prispevek Litve, Bolgarije in Slovaške k njihovim programom razgradnje znaša 1,09 milijarde EUR.

92

Komisija meni, da je cilj okrepitve nacionalnega sofinanciranja pomemben. Vendar se v tej fazi ne more trdno zavezati priporočilu Sodišča glede povečanja sofinanciranja s strani držav članic do konca leta 2016. Možnosti bodo preučene med vmesnim vrednotenjem programa, ki bo opravljeno leta 2017.

93

Načrti razgradnje in ocene stroškov, odobrene v okviru večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020, so podlaga za načrtovanje programov v zadevnih treh državah članicah. Odlaganje izrabljenega goriva in odpadkov z visoko stopnjo radioaktivnosti je v skladu z direktivo o radioaktivnih odpadkih del odgovornosti držav članic, zato ni bilo vključeno v programe pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn.

94

Direktiva 2011/70/Euratom določa, da stroške ravnanja z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki krijejo tisti, pri katerih so te snovi nastale (člen 4(3)(e)), določa pa tudi jasno dodelitev odgovornosti organom, ki so vključeni v različne faze ravnanja z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki (člen 5(1)(f)), ter da države članice poskrbijo, da se v nacionalnem okviru predpiše razpoložljivost ustreznih finančnih sredstev, ki so potrebna, zlasti za ravnanje z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki, pri čemer je ustrezno upoštevana odgovornost proizvajalcev izrabljenega goriva in radioaktivnih odpadkov (člen 9).

95

Izvajanje direktive o odpadkih s strani držav članic je prednostna naloga Komisije. Trenutno poteka pregled nacionalnih programov držav članic, pri katerem bodo obravnavana vsa ta vprašanja.

96

Načrti razgradnje vključujejo stroške ravnanja z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki, kot zahtevajo predpisi programov pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn. Ne vključujejo pa stroškov projektov odlaganja, ki se bodo začeli izvajati dolgoročno. Vključujejo tudi stroške obratov za skladiščenje, potrebnih za zapolnitev te vrzeli.

Zaključki in priporočila

107

Komisija je od revizije leta 2011 uvedla številne pomembne izboljšave na področju načrtovanja programov in vodenja projektov. S pravno podlago za obdobje 2014–2020 so bili uvedeni posebni cilji, ki se merijo s ključnimi kazalniki uspešnosti, ter nov okvir za spremljanje in poročanje.

Komisija meni, da je zato finančna podpora EU učinkovito ublažila ekonomske posledice predčasnega zaprtja in da postopek razgradnje poteka dobro. Vendar ugotavlja, da je razgradnja zapleten in dolgotrajen postopek, ki presega večletni finančni okvir za sedemletno obdobje – v večini primerov traja več kot dve desetletji.

Posodobljeni načrti razgradnje in povezane ocene stroškov, odobreni v okviru večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020, so podlaga za načrtovanje programov v zadevnih treh državah članicah. Komisija v skladu s temi ureditvami pozorno spremlja napredek pri doseganju končnega stanja razgradnje, pri čemer ohranja najvišjo raven varnosti.

Skupni odgovor Komisije na odstavke 108–111

Komisija proaktivno spremlja izvajanje za doseganje ciljev iz uredb Sveta ter vsako leto poroča Parlamentu in Svetu.

Razgradnja na splošno vključuje dve glavni fazi: (i) fazo po zaprtju (tj. še vedno z dovoljenjem za obratovanje zaradi prisotnosti izrabljenega goriva) in (ii) fazo razgradnje/razstavljanja.

Slovaška in Bolgarija sta v drugi fazi, medtem ko je Litva zaradi prisotnosti izrabljenega goriva v enem od reaktorjev še vedno v fazi po zaprtju.

Komisija v skladu z mnenjem držav članic meni, da nobene jedrske elektrarne, vključene v program pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn, ni mogoče gospodarno znova zagnati. Priznava, da, kot je bilo ugotovljeno pri drugih primerljivih dejavnostih razgradnje, ključni tehnični izzivi, povezani z razgradnjo reaktorjev, šele prihajajo.

Priporočilo 1 – Zagotavljanje napredka pri razgradnji

Komisija ugotavlja, da sta priporočili 1(a) in (b) namenjeni državam članicam.

Komisija sprejema priporočilo 1(c), kolikor jo to zadeva. Podpira zamisel o boljši izmenjavi dobrih praks in tehničnega znanja ter bo k temu spodbujala zadevne tri države članice.

(a)Komisija v sedanjem večletnem finančnem okviru daje prednost vzpostavitvi splošnega okvira za načrtovanje programov, vodenje projektov in spremljanje, v katerem bodo delovale države članice. Poleg tega je uvedla metodologijo prislužene vrednosti za objektivno merjenje uspešnosti projektov in napredka. Celoten učinek teh sprememb se pričakuje v naslednjih letih.

(b)Komisija meni, da je izredno pomembno, da upravljavci jedrskih objektov/imetniki dovoljenja za razgradnjo krepijo znanja in sposobnosti, zlasti na področju vodenja projektov, in opredelijo področja, na katerih zunanje izvajanje storitev prinaša dodano vrednost. Na nekaterih strokovnih področjih je koristno uporabiti zunanje strokovnjake.

(c)Komisija si prizadeva spodbujati odprto in pregledno okolje, olajšati izmenjavo dobrih praks in znanja ter spodbujati postopke standardizacije s ciljem, med drugim, povečati konkurenčnost in izboljšati varnost.

Da bi podprla ta cilj, je leta 2015 znova aktivirala skupino za financiranje razgradnje, v katero so vključeni nacionalni strokovnjaki, ki zagotavljajo najnovejše znanje o stroških razgradnje in upravljanju financiranja.

Poleg tega bo izkoristila sodelovanje v mednarodnih forumih in delovnih skupinah za izmenjavo izkušenj, pridobljenih med upravljanjem programov razgradnje. Zlasti bo izvajala dejavnosti v sodelovanju z IAEA in OECD/NEA.

112

Za poročilo o načrtih držav članic glej odgovor Komisije na odstavek 53.

Komisija trenutno ocenjuje nacionalne programe vseh 28 držav članic. Ta postopek je novost in Komisija bo upoštevala izkušnje, pridobljene pri tem postopku, da bi izboljšala in uskladila prihodnje poročanje. Pri tem je morala Komisija upoštevati nacionalne programe vseh 28 držav članic in nacionalna poročila. Glede na navedeno in da bi pridobila celovito sliko, je postopek ocenjevanja nacionalnih programov upoštevala pri svojem časovnem razporedu za poročilo Parlamentu in Svetu. Poročilo je predvideno za zadnje četrtletje leta 2016.

Priporočilo 2 – Rešitve za končno odlaganje izrabljenega jedrskega goriva

(a)Komisija sprejema to priporočilo. Velik pomen pripisuje varnemu in odgovornemu ravnanju z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki, da bi se preprečilo ustvarjanje prevelikih bremen za prihodnje generacije. V zvezi s tem bo Komisija usmeritev določila že v mnenjih, ki jih bo v obdobju 2016–2017 izdala o nacionalnih programih v skladu z Direktivo 2011/70/Euratom. To bo sprožilo razpravo o možnostih odlaganja, ki bo potekala leta 2017, vključno z možnostjo regionalnih in drugih rešitev v EU. Na podlagi tega bo Komisija v boljšem položaju za oblikovanje možnosti politike in načrta do leta 2018.

(b)Komisija ugotavlja, da je to priporočilo namenjeno državam članicam. Ugotavlja tudi, da je že obravnavano v oceni nacionalnih programov in mnenju, ki ga bo naslovila na države članice. Konec leta 2017 namerava začeti študijo, da bi ocenila ocene stroškov držav članic za ravnanje z odpadki.

113

Načrti razgradnje, odobreni v okviru večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020, so podlaga za načrtovanje programov v zadevnih treh državah članicah. Stroški končnega odlaganja izrabljenega goriva in odpadkov z visoko stopnjo radioaktivnosti se v skladu s programi pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn ne štejejo za upravičene in niso del osnovnega scenarija. Odlaganje izrabljenega goriva in odpadkov z visoko stopnjo radioaktivnosti je skladu z direktivo o radioaktivnih odpadkih del odgovornosti držav članic. Programi pomoči pri razgradnji jedrskih elektrarn bi morali zagotavljati povezljivost in skladnost ustreznih ukrepov Unije, da bi se spoštovalo načelo sorazmernosti.

114

Komisija poudarja, da v skladu z večletnim finančnim okvirom za obdobje 2014–2020 ni primanjkljajev v financiranju dogovorjenih ciljev.

Priporočilo 3 – Upoštevanje načela „onesnaževalec plača“ s povečanjem nacionalnega financiranja za obdobje 2014–2020 in po njem

Komisija ugotavlja, da je to priporočilo namenjeno državam članicam.

Podprla bo ukrepe, ki jih priporoča Sodišče, in sicer s prizadevanji za uvedbo dobro opredeljene stopnje sofinanciranja, s čimer bo podprla načelo „onesnaževalec plača“. V zvezi s tem bo razpravljala z državami članicami in kritično preučila stopnjo sofinanciranja, ki so jo te države predlagale v letnem programu dela za leto 2017.

Priporočilo 4 – Povečanje nacionalnega sofinanciranja v obdobju financiranja 2014–2020

Komisija sprejema to priporočilo.

Priznava, da sofinanciranje prispeva k smotrnemu in učinkovitemu izvajanju programov ter povečuje odgovornost držav članic. Vendar veljavna pravna podlaga ne določa posebne stopnje takega sofinanciranja. Komisija bo zato kot prvi korak sprejela ukrepe za pojasnitev pomena „dobro utemeljenih izjemnih okoliščin“, na katere se zdaj sklicujejo uredbe, in kritično preučila stopnjo sofinanciranja, ki so jo države članice predlagale v letnih delovnih programih za leto 2017.

Priporočilo 5 – Ukinitev posebnih programov financiranja, namenjenih razgradnji jedrskih elektrarn v Litvi, Bolgariji in na Slovaškem, po letu 2020

Komisija delno sprejema to priporočilo. V zvezi s predlogi novih pobud bo izvedla oceno učinka v skladu z zahtevami finančne uredbe in agende za boljšo pravno ureditev. V oceni učinka bo preučila, ali bi se moralo financiranje nadaljevati in, v primeru potrditve, kateri so najprimernejši mehanizmi financiranja. Če bo s to oceno ugotovljeno, da se mora financiranje nadaljevati v naslednjem večletnem finančnem okviru po letu 2020, bo upoštevala priporočilo Sodišča in zagotovila, da bo mehanizem financiranja vključeval spodbude za izvedbo razgradnje, vključno s tem, da bi bilo financiranje časovno omejeno in da bi ustrezne stopnje sofinanciranja zagotovile države članice.

118

Komisija je zahtevala temeljito analizo števila zaposlenih v jedrski elektrarni Ignalina, ob upoštevanju potrebe po ohranitvi varnosti elektrarne glede na prisotnost izrabljenega goriva v reaktorju, obstoj s tem povezane nevarnosti in posledično potrebo po ohranitvi ključnih varnostnih funkcij.

Priporočilo 6 – Financiranje EU bi krilo le stroške razgradnje

Komisija delno sprejema to priporočilo.

Je v postopku opredelitve stroškov, ki niso povezani z razgradnjo. Ta postopek se bo končal med vmesnim vrednotenjem in predlagani bodo morebitni ukrepi za postopno odpravo takih stroškov leta 2018.

Vendar Komisija meni, da nekatere ključne funkcije, kot je varnost, ne bi smele biti izključene iz financiranja EU.

Priporočilo 7 – Izboljšanje nadzora Komisije

Komisija sprejema to priporočilo in je že sprejela ukrepe. Ocenjevanje predhodnih pogojenosti se bo končalo oktobra 2016.

Priporočilo 8 – Računovodska obravnava

Komisija sprejema to priporočilo. Priznava pomembnost tega vprašanja.

To priporočilo je začela obravnavati z izvajanjem direktive o odpadkih. Trenutno pregleduje nacionalne programe, predložene v skladu z direktivo o odpadkih, ter načrtuje več študij, da bi zbrala informacije in si nadalje prizadevala za postopek potrjevanja.

QJ-AB-16-020-SL-E    ISSN 1977-5784

Razgradnja osmih sovjetskih jedrskih reaktorjev v Litvi, Bolgariji in na Slovaškem je bila pogoj za pristop teh držav k EU. Ugotovili smo, da programi financiranja EU, uvedeni kot pomoč za izpolnitev tega pogoja, niso ustvarili ustreznih spodbud za pravočasno in stroškovno učinkovito razgradnjo. Doseženega je sicer bilo nekaj napredka, toda pri ključnih infrastrukturnih projektih so nastale zamude, ključni izzivi pri delu na nadzorovanih območjih pa še prihajajo. Do leta 2020 naj bi podpora EU dosegla 3,8 milijarde EUR. Ocenjeni skupni stroški razgradnje bodo znašali vsaj 5,7 milijarde EUR. Če pa vključimo še stroške za končno odlaganje visoko radioaktivnih odpadkov, bi se ta znesek lahko podvojil.