DEN EUROPÆISKE REVISIONSRET

12, rue Alcide De Gasperi

1615 Luxembourg

LUXEMBOURG

Tlf. +352 4398-1

Kontakt: eca.europa.eu/da/Pages/ContactForm.aspx

Websted: eca.europa.eu

Twitter: @EUAuditors

Yderligere oplysninger om EU fås på internet via Europaserveren (http://europa.eu)

Luxembourg: Den Europæiske Unions Publikationskontor, 2016

Print | ISBN 978-92-872-6091-8 | ISSN 1831-0796 | doi:10.2865/167086 | QJ-AB-16-027-DA-C
PDF | ISBN 978-92-872-6054-3 | ISSN 1977-5636 | doi:10.2865/201190 | QJ-AB-16-027-DA-N
EPUB | ISBN 978-92-872-6082-6 | ISSN 1977-5636 | doi:10.2865/26705 | QJ-AB-16-027-DA-E

© Den Europæiske Union, 2016

Eftertryk tilladt med kildeangivelse

Tilladelse til at anvende eller gengive figuren i tekstboks 10, på s. 30, skal indhentes direkte hos indehaveren af ophavsretten. Alle rettigheder forbeholdt.

SÅDAN FÅR MAN FAT I PUBLIKATIONER FRA EU

Gratis publikationer:

•et eksemplar:
via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu)

•flere eksemplarer eller plakater/kort:
hos Den Europæiske Unions repræsentationer (http://ec.europa.eu/represent_da.htm)
hos delegationerne i ikke-EU-lande (http://eeas.europa.eu/delegations/index_da.htm)
ved at kontakte Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_da.htm)
eller ringe på 00 800 6 7 8 9 10 11 (frikaldsnummer fra overalt i EU) (*).

(*)Oplysningerne er gratis ligesom de fleste opkald (nogle operatører, telefonbokse eller hoteller kan dog kræve penge for opkaldet).

Betalingspublikationer:

•via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).

Begivenhed | Dato
Revisionsplanens vedtagelse/revisionens start | 15.12.2015
Officiel fremsendelse af udkastet til beretning til Kommissionen (eller en anden revideret enhed) | 21.6.2016
Vedtagelse af den endelige beretning efter den kontradiktoriske procedure | 20.9.2016
Modtagelse af Kommissionens (eller en anden revideret enheds) officielle svar på alle sprog | 14.10.2016

DA
2016

nr. 27

Særberetning

Forvaltning
i Kommissionen —
bedste praksis?

(artikel 287, stk. 4, andet afsnit, TEUF)

Revisionsholdet

Revisionsrettens særberetninger præsenterer resultaterne af forvaltningsrevisioner og juridisk-kritiske revisioner vedrørende specifikke EU-budgetområder eller forvaltningsspørgsmål. Med henblik på at opnå maksimal effekt udvælger og udformer Revisionsretten sine revisionsopgaver under hensyntagen til de risici, der knytter sig til forvaltningens resultatopnåelse eller regeloverholdelsen, de pågældende indtægters eller udgifters omfang, den fremtidige udvikling samt den politiske og offentlige interesse.

Denne forvaltningsrevision blev udført af Revisionsafdeling V, som har fokus på områderne finansiering og forvaltning af Unionen. Revisionsarbejdet blev ledet af Lazaros S. Lazarou, medlem af Revisionsretten og formand for Afdeling V, med støtte fra kabinetschef Andreas Antoniades, attaché Johan Adriaan Lok, direktørPeter Welch, ledende administrator Mariusz Pomienski, opgaveansvarlig Bogna Kuczynska samt revisorerne Rogelio Abarquero Grossi, Erik De Bruyne, Daria Bochnar, Andreas Dürrwanger, Mehmet Ergün, Paul Sime, Michael Tatianos og Carl Westerberg.

Fra venstre til højre: E. De Bruyne, A. Dürrwanger, J. A. Lok, P. Sime, D. Bochnar, L. S. Lazarou, B. Kuczynska, A. Antoniades, P. Welch, M. Pomienski, C. Westerberg, R. Abarquero Grossi

Indhold

Forkortelser

Resumé

Indledning

At udføre forvaltning korrekt er en prioritet for organer i den offentlige og private sektor

Revisionens omfang og revisionsmetode

Bemærkninger

Ændringer af forvaltningsstrukturerne og oprettelsen af Den Interne Revisionstjeneste og revisionsopfølgningsudvalget

Kommissionen skelner mellem sit eget politiske ansvar og sine generaldirektørers ansvar for forvaltningen

Kommissionen afskaffede finansinspektøren og oprettede en intern revisionsfunktion

Den Interne Revisionstjeneste var til at begynde med mere rettet mod institutionsomfattende forvaltningsspørgsmål på højt plan …

… men er nu mere opmærksom på Kommissionens struktur for intern kontrol

Kommissionen oprettede et revisionsopfølgningsudvalg som et af de første skridt i reformprocessen

Revisionsopfølgningsudvalgets tilsyn er i praksis begrænset til Den Interne Revisionstjenestes arbejde

Tilpasning af interne kontroller og regnskabsaflæggelse til internationale standarder

Kommissionen valgte COSO-rammen som grundlag for sine interne kontrolstandarder …

… men det er en udfordring at fuldføre overgangen til den opdaterede COSO-ramme

Udarbejdelsen af årsregnskaberne i overensstemmelse med internationale standarder forbedrede regnskabsaflæggelsen

Fremlæggelse af ikkefinansielle oplysninger for interne og eksterne interessenter

Kommissionen fremlægger ikkefinansielle oplysninger sammen med regnskaberne …

… men mindre end mange andre organisationer gør

Siden 2013 har Kommissionen rapporteret en væsentlig fejlforekomst i sine udgifter

Det er bedste praksis at basere overslag over risikobehæftede beløb på en konsekvent metode

De rapporteringer, der blev indført ved Prodireformen, udgør stadig grundlaget for Kommissionens interne indberetning

Konklusioner og anbefalinger

Bilag I | — | GGPS-rammen og COSO 2013
Bilag II | — | Centrale elementer i de udvalgte rammer for virksomhedsrapportering
Bilag III | — | Oversigt over udvalgte offentlige myndigheders årsberetninger og -regnskaber

Kommissionens svar

Forkortelser

ABM: Aktivitetsbaseret forvaltning

AMP: Årlig forvaltningsplan

AMPR: Årlig forvaltnings- og effektivitetsrapport

APC: Revisionsopfølgningsudvalget

CFO: Finansdirektør

CFS: Den centrale finanstjeneste

CIE: Den Uafhængige Ekspertgruppe

CIPFA: The Chartered Institute of Public Finance & Accountancy

CONT: Budgetkontroludvalget

COSO: The Committee of Sponsoring Organizations of the Treadway Commission

ECA: Den Europæiske Revisionsret

EU: Den Europæiske Union

FEE: Den Europæiske Revisororganisation

FSD&A: Regnskabsredegørelsen og -analysen

GAO: Det amerikanske Government Accountability Office

GD: Generaldirektorat

GD AGRI: Generaldirektoratet for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter

GD BUDG: Generaldirektoratet for Budget

GD DEVCO: Generaldirektoratet for Internationalt Samarbejde og Udvikling

GD DIGIT: Generaldirektoratet for Informationsteknologi

GD REGIO: Generaldirektoratet for Regionalpolitik og Bypolitik

GD RTD: Generaldirektoratet for Forskning og Innovation

GGPS: Good Governance in the Public Sector (God forvaltning i den offentlige sektor)

GS: Generalsekretariatet

IAC: Intern revisionsfunktion

IAS: Den Interne Revisionstjeneste

IASB: International Accounting Standards Board

IFAC: Den Internationale Revisorsammenslutning

IFRS: International Financial Reporting Standards

IIA: Foreningen af Interne Revisorer

IPERIA: Improper Payments Elimination and Recovery Improvement Act

IPSAS: International Public Sector Accounting Standards (internationale regnskabsstandarder for den offentlige sektor)

IPSASB: International Public Sector Accounting Standards Board

IRC: International Integrated Reporting Council (det internationale integrerede rapporteringsråd)

ISSB: Information Security Steering Board

MP: Forvaltningsplan

OECD: Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling

OLAF: Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig

OR: Overordnet revisionsorgan

PG: Den forberedende gruppe

PIC: Offentlig intern kontrol

RPG: Retningslinjer for anbefalet praksis

SPP: Strategisk planlægning og programmering

SR: Sammenfattende rapport

TEU: Traktaten om Den Europæiske Union

TEUF: Traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

AAR: Årlig aktivitetsrapport

Resumé

I

I kølvandet på Santer-Kommissionens fratrædelse og som reaktion på rapporten fra Den Uafhængige Ekspertgruppe (CIE) vedtog Kommissionen i marts 2000 hvidbogen »Reformen af Kommissionen«, der skulle modernisere Kommissionens forvaltning. De foreslåede reformer omfattede fastsættelse af prioriteter og fordeling af ressourcer, ændring af politikken for menneskelige ressourcer samt eftersyn af revisionen og den økonomiske forvaltning og kontrol. Hvidbogen og rapporten fra Den Uafhængige Ekspertgruppe har stadig i dag indflydelse på beslutningstagningen og forvaltningen i Kommissionen.

II

Presset for at have fortræffelige forvaltningsordninger eksisterer fortsat. I et nyligt dokument fra Kommissionen forklares det, at vi lever i en tid med et væsentligt pres på de offentlige finanser på alle niveauer i EU; under sådanne forhold er det altafgørende, at der implementeres avancerede rammer og standarder i den offentlige sektor¹. God forvaltning er ikke kun et spørgsmål om relationer, men drejer sig om at opnå resultater og give beslutningstagerne de redskaber, de har brug for for at udføre deres arbejde. Den bør tilskynde til effektiv brug af ressourcerne, styrke ansvarligheden for ressourceforvaltningen, fremme grundig kontrol samt forbedre organisatorisk ledelse, forvaltning og tilsyn. Hvis disse ting opnås, bør interventionerne blive mere effektive².

III

De regler og strukturer, Kommissionen fastsatte, afspejlede i høj grad bedste praksis på daværende tidspunkt, men bedste praksis har udviklet sig. Vi undersøgte således de nuværende forvaltningsordninger i Kommissionen med fokus på revision, økonomisk forvaltning og kontrol med henblik på at undersøge, om de stemmer overens med bedste praksis, og om de stadig lever op til institutionens behov.

IV

Bedste praksis har udviklet sig siden reformen i 2000. Der er truffet nogle foranstaltninger³, men vi konkluderer, at Kommissionen på adskillige områder fraviger eller ikke fuldt ud lever op til bedste praksis som fastsat i standarder eller indført af de internationale og offentlige organer, vi udvalgte som benchmarks.

V

Sondringen mellem »kommissærernes politiske ansvar« og generaldirektørernes operationelle ansvar betyder, at det ikke altid er blevet præciseret, om »politisk ansvar« omfatter et ansvar for generaldirektoraterne eller er adskilt fra det. Nylige organisatoriske reformer begynder at vedrøre nogle af risiciene ved en silokultur. Men for fortsat at kunne håndtere de centrale risici er Kommissionen nødt til at styrke forvaltningsstrukturen i hele institutionen yderligere.

VI

Den Interne Revisionstjeneste fokuserer sin indsats på Kommissionens interne kontrolsystemer. I de seneste år har tjenestens dækning af institutionsomfattende forvaltningsspørgsmål omfattet informationssikkerhed i Kommissionen som helhed. Ansvaret for de aktiviteter uden for Kommissionen, som Kommissionen er ansvarlig for udgifterne til, påhviler revisionsdirektoraterne og -enhederne i udgiftsgeneraldirektoraterne. Det indvirker på de oplysninger, der forelægges Kommissionens revisionsudvalg. Revisionsopfølgningsudvalgets rolle (og de uafhængige, eksterne medlemmers deltagelse) er mere begrænset end den rolle, som revisionsudvalgene har i de internationale organer, som vi valgte som benchmarks.

VII

Kommissionen er for nylig begyndt at vedlægge regnskaberne ikkefinansielle oplysninger. Trods de seneste forbedringer fremlægger Kommissionen imidlertid færre ikkefinansielle oplysninger sammen med regnskaberne end de organisationer, som vi valgte som benchmarks med hensyn til bedste praksis.

VIII

Vi anbefaler, at Kommissionen:

οfremlægger sine begrundelser for at fravige bedste praksis, når den beslutter at gøre dette, sådan som det kræves af institutioner af interesse for den europæiske offentlighed

οtilskynder IAS til at udføre mere revision af forvaltningsspørgsmål på højt plan

οfuldfører processen med at bringe sin struktur for intern kontrol i overensstemmelse med COSO 2013-principperne

οyderligere fremskynder offentliggørelsen af årsregnskaberne

οsamler oplysninger, der allerede er fremlagt i forskellige eksisterende rapporter, så de kommer til at udgøre én enkelt ansvarlighedsrapport eller serie af ansvarlighedsrapporter, der indeholder regnskaberne, men også omfatter:

—en forvaltningsopgørelse

—en rapport fra formanden

—en drøftelse af operationelle og strategiske risici

—en rapport om de ikkfinansielle resultater

—oplysninger om aktiviteter i løbet af året og opnåelse af politiske mål

—en rapport om revisionsudvalgets funktion og konklusioner

—en redegørelse for den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang og lang sigt sammen med — hvor det er relevant — links til de oplysninger, der er indeholdt i andre rapporter

οfremlægger denne enkelte ansvarlighedsrapport eller serie af ansvarlighedsrapporter i forbindelse med revisionen af regnskaberne og revisors kontroller af, at andre oplysninger, der fremlægges heri, stemmer overens med regnskabsoplysningerne

οsom del af årsregnskaberne eller de ledsagende oplysninger offentliggør en anslået fejlforekomst baseret på en konsekvent metode

οregelmæssigt opdaterer og offentliggør sine forvaltningsordninger og forklarer sit valg af strukturer og processer i forbindelse med den ramme, som den vælger

οgør Revisionsopfølgningsudvalget til et revisionsudvalg med et flertal af uafhængige eksterne medlemmer og udvider dets mandat til at omfatte risikoforvaltning, regnskabsaflæggelse og enhederne for efterfølgende kontroller og revisionsdirektoraternes arbejde og resultater.

1Kommissionen — det interne offentlige kontrolsystem: http://ec.europa.eu/budget/pic/index_en.cfm.

2Jf. Chartered Institute of Public Finance and Accountancy (CIPFA)/International Federation of Accountants (IFAC), »International Framework: Good Governance in the Public Sector«, 2014, s. 6.

3Herunder offentliggørelse parallelt med EU’s regnskab, der er baseret på periodiseringsprincippet, af regnskabsredegørelsen og -analysen, resultatrapporteringen (som i 2015 mundede ud i en sammenlægning med forvaltningsrapporteringen i den årlige forvaltnings- og effektivitetsrapport) samt overgangen til den opdaterede COSO-ramme Internal Control — Integrated Framework fra 2013.

Indledning

At udføre forvaltning korrekt er en prioritet for organer i den offentlige og private sektor

01

En række virksomhedslukninger i løbet af 1990’erne bragte virksomhedsstyring ind i offentlighedens søgelys og gjorde det til en central politisk prioritet at forbedre forvaltningsordningerne i den private sektor. Typisk indebar disse lukninger en situation, hvor det fulde omfang af en risiko eller regelstridig adfærd enten ikke var kendt af medlemmerne af det styrende organ eller kun var kendt af et lille antal af dominerende (sædvanligvis administrerende) bestyrelsesmedlemmer. Bekymringerne over lukninger i den private sektor førte til ændringer i EU-lovgivningen, som krævede, at alle virksomheder af interesse for offentligheden⁴ overholdt en ledelseskodeks⁵, og at de bekræftede dette i deres offentliggjorte årsrapporter og årsregnskaber.

02

Vedtagelse af gode forvaltningsordninger bredte sig til den offentlige sektor. CIPFA-/IFAC-dokumentet Good governance in the Public Sector⁶ (GGPS) er en nylig afspejling af dette, ligesom det EU-ledede PIC-initiativ⁷, som er fokuseret på de passende forvaltnings- og kontrolordninger for de lande, der søger om optagelse i EU.

03

God forvaltning (jf. tekstboks 1) handler ikke kun om relationer, men handler om at opnå resultater og give beslutningstagerne de redskaber, de har brug for for at udføre deres arbejde.

Tekstboks 1

God forvaltning

God forvaltning i den offentlige sektor tilskynder til beslutningstagning på baggrund af bedre oplysninger samt effektiv anvendelse af ressourcer. Den styrker ansvarligheden for forvaltningen af disse ressourcer. God forvaltning er karakteriseret ved en grundig kontrol, som lægger et betydningsfuldt pres på at forbedre den offentlige sektors resultater og håndtere korruption. God forvaltning kan forbedre organisatorisk ledelse, forvaltning og tilsyn, hvilket resulterer i mere effektiv indgriben og i sidste ende bedre resultater⁸.

04

Bekymringerne over forvaltningen i Kommissionen nåede et højdepunkt i 1999 med Santer-Kommissionens fratrædelse og især med beretningen fra Den Uafhængige Ekspertgruppe (CIE), som blev udpeget af Parlamentet til at undersøge de problemer, der lå bag fratrædelsen, og anbefale en vej frem. Gruppens klage over, at den ikke kunne finde nogen, der var parate til at påtage sig ansvaret, var central for deres kritik af forvaltningen i Kommissionen (jf. tekstboks 2). Disse begivenheder og beretningen fra CIE førte til, at Prodi-Kommissionen i 2000 vedtog en omfattende reformpakke, der havde til formål at modernisere Kommissionens forvaltning (»Prodi-reformen«). Hvidbogen, Kommissionens fratrædelse og beretningen fra CIE har stadig i dag indflydelse på beslutningstagningen i Kommissionen.

Tekstboks 2

Forvaltnings- og ansvarlighedsrammer

Forvaltning omfatter ifølge Good Governance in the Public Sector (GGPS) de ordninger, der er indført for at sikre, at de tilsigtede resultater for interessenter fastsættes og opnås.

COSO 2013⁹-principperne fastslår, at det styrende organ skal udvise uafhængighed af ledelsen og udøve tilsyn med udviklingen og resultaterne af den interne kontrol¹⁰ (jf. tekstboks 10).

Ansvarlighed er en central bestanddel af forvaltningen, navnlig i den offentlige sektor. IFAC definerer det som den proces, hvorved offentlige enheder og personerne i disse er ansvarlige for deres beslutninger og handlinger, herunder deres forvaltning af offentlige midler og alle aspekter af resultater, og underkaster sig passende ekstern kontrol. Dette opnås ved, at alle parter har en klar forståelse for deres ansvarsområder og har klart definerede roller ved hjælp af en robust struktur. I bund og grund er ansvarlighed forpligtelsen til at stå til ansvar for det tildelte ansvar¹¹.

Kommissionen er involveret i at fremme god forvaltning i EU’s medlemsstater gennem PIC-netværket. Det har understreget vigtigheden af passende kontrol og anvendelsen af standarder for bedste praksis: Vi lever i en tid med et væsentligt pres på de offentlige finanser på alle niveauer i EU. Mere end nogensinde før forventer skatteyderne i hver medlemsstat værdi for pengene, og den offentlige sektor holdes ansvarlig for passende og produktiv forvaltning af de midler, som betros dem. Den offentlige sektor skal bevise, at ressourcerne bruges produktivt, og at udbyttet og resultaterne er effektive. Under sådanne forhold er det altafgørende, at der gennemføres avancerede rammer og standarder i den offentlige sektor¹².

Dette er eksempler på bedste praksis, der er inspireret af relevante kodekser og vejledninger. I hele denne rapport bruger vi symbolet til at markere tekstbokse, der fremfører sådanne eksempler.

05

Kommissionen baserede sit reformprogram på tre søjler: reformer af prioritering og budgettering, modernisering af politikken for menneskelige ressourcer samt forbedringer af revisionen, den økonomiske forvaltning og kontrollen (figur 1). Kommissionen argumenterede for, at fem centrale principper bør ligge til grund for en periode med »kulturel forandring«: Kommissionens uafhængighed, ansvar, ansvarlighed, produktivitet i opnåelsen af resultater og gennemsigtighed.

Figur 1

Prodireformens (hvidbogreformens) tre søjler

Kilde: Den Europæiske Revisionsret baseret på KOM(2000) 200 endelig/2 »Reformen af Kommissionen — En hvidbog — Del 1«.

06

Reformens første søjle indførte nye planlægnings- og overvågningsværktøjer for hver af Kommissionens tjenestegrene (forvaltningsplaner og årlige aktivitetsrapporter). Den tredje søjle (tekstboks 3) forenklede reglerne for at godkende udgifter. Et spørgsmål, som gav anledning til en heftig debat, var måden, hvorpå de forskellige ansvarsområder i Kommissionen skulle forvaltes og forbindes. De centrale roller blev spillet af Kommissionen som kollegium, af de enkelte kommissærer, af finansinspektøren og af generaldirektoraterne (og generaldirektørerne, som har den øverste administrative rolle i disse).

Tekstboks 3

Prodireformens tredje søjle: modernisering af den økonomiske forvaltning, kontrollen og revisionssystemet¹³

Eftersyn af den økonomiske forvaltning, kontrollen og revisionssystemet i overensstemmelse med bedste praksis:

οoverdragelse af ansvar for at kontrollere udgifterne fra finansinspektøren til GD’erne

οen erklæring fra hver generaldirektør i den årlige aktivitetsrapport om, at der er indført passende interne kontroller, og at ressourcerne er blevet brugt til de tilsigtede formål

οoprettelse af finansenheder i GD’erne til at yde rådgivning og bistand til de operationelle enheder

οoprettelse af den centrale finanstjeneste (CFS) til at yde rådgivning til operationelle afdelinger

οoprettelse af Den Interne Revisionstjeneste (IAS) under ledelse af næstformanden med ansvar for reform med henblik på at bistå forvaltningen i Kommissionen

οoprettelse af en specialiseret revisionsfunktion i hvert GD, som refererer direkte til generaldirektøren

οoprettelse af et revisionsopfølgningsudvalg (APC) til at overvåge Kommissionens kontrolprocesser, gennemførelsen af revisionshenstillingerne og kvaliteten af revisionsarbejdet.

Fastlæggelse af anvisningsberettigedes og lederes ansvar:

οudarbejdelse af forenklede og let tilgængelige regler, der fastlægger det ansvar, som personalet med centrale økonomiske roller har.

07

En yderligere reform, der ikke var en del af hvidbogen, men blev fremsat under drøftelsen af Kommissionens forslag om at omarbejde finansforordningen, gik ud på at ændre grundlaget for udarbejdelsen af EU’s regnskaber. Efter pres fra Rådet accepterede Kommissionen den udfordring, det var inden udgangen af 2005 at indføre et periodiseringsbaseret regnskabssystem baseret på internationale standarder¹⁴.

08

Kommissionen handlede hurtigt for at gennemføre Prodireformerne: APC mødtes i december 2000 (jf. punkt 27), en eksternt rekrutteret chef for den interne revision blev udpeget den efterfølgende dag, og den nye finansforordning blev vedtaget den 25. juni 2002, og nye personalevedtægter den 22. marts 2004. Kommissionen aflagde det første sæt årsregnskaber med fuld periodisering og baseret på IPSAS¹⁵ i 2005.

09

I sin statusrapport om reformen af Kommissionen fra december 2005 gav Kommissionen udtryk for den opfattelse, at nøgleprincipperne bag reformforanstaltningerne stadig var relevante, og at den var opsat på at »bygge videre på de allerede opnåede resultater og at sikre, at dens ressourcer, både de finansielle og personalemæssige, anvendes virkningsfuldt og effektivt på en åben og gennemsigtig måde, så det bliver lettere at gennemføre kontrol og opbygge EU-borgernes tillid«¹⁶.

10

Der er gået mere end ti år siden denne erklæring. De regler og strukturer, Kommissionen vedtog, afspejlede i høj grad bedste praksis på daværende tidspunkt, men forvaltningsreglerne hvad angår både den private og den offentlige sektor har udviklet sig. Medlemmerne af Kommissionen har behov for effektive redskaber til at udøve deres samlede ansvar for forvaltningen af EU-budgettet.

4Såsom virksomheder, der er børsnoterede (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF, og 93/6/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF (EUT L 145 af 30.4.2004, s. 1)).

5Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34/EU af 26. juni 2013 om årsregnskaber, konsoliderede regnskaber og tilhørende beretninger for visse virksomhedsformer (EUT L 182 af 29.6.2013, s. 19) (som ændret ved direktiv 2014/95/EU (EUT L 330 af 15.11.2014, s. 1)) (regnskabsdirektiv).

6Chartered Institute of Public Finance and Accountancy (CIPFA)/International Federation of Accountants (IFAC), »International Framework: Good Governance in the Public Sector«, 2014.

7Den offentlige interne kontrol er en platform for udveksling af oplysninger og gode praksis mellem offentlige administrationer i EU.

8Chartered Institute of Public Finance and Accountancy (CIPFA)/International Federation of Accountants (IFAC), »International Framework: Good Governance in the Public Sector«, 2014, s. 6.

9Committee of Sponsoring Organisations of the Treadway Commission (COSO), Internal Control — Integrated Framework, 2013.

10Kilde: Internal Control — Integrated Framework, Executive Summary, © Committee of Sponsoring Organizations of the Treadway Commission (COSO).

11IFAC Public Sector Committee, »Governance in the Public Sector: A Governing Body Perspective«, 2001, s. 12.

12Europa-Kommissionen — det interne offentlige kontrolsystem: http://ec.europa.eu/budget/pic/index_en.cfm

13Kilde: Revisionsretten baseret på KOM(2000) 200 endelig/2.

14Revisionsretten havde anbefalet sådan et skridt siden 1978. Jf. Eduardo Ruiz García, »The Role of the Court of Auditors in Modernising the Accounting System of the European Institutions« i Revista Española de Control Externo, maj 2013.

15Internationale regnskabsstandarder for den offentlige sektor.

16KOM(2005) 668 endelig af den 21.12.2005 »Statusrapport om reformen af Kommissionen - Tiden efter reformmandatet«.

Revisionens omfang og revisionsmetode

11

Vores centrale revisionsspørgsmål, der ligger til grund for det arbejde, der er udført for at udarbejde denne rapport med fokus på revision, økonomisk forvaltning og kontrol, var:

Er forvaltningsordningerne i Kommissionen i overensstemmelse med anerkendt bedste¹⁷ praksis og institutionens behov?

12

Vi fokuserede på følgende problemstillinger (jf. figur 1 og tekstboks 3):

οændringer af forvaltningsstrukturerne og oprettelsen af IAS og APC (punkt 15-31)

οafstemning af interne kontroller og regnskabsaflæggelse med internationale standarder (punkt 32-41)

οfremlæggelse af ikkefinansielle oplysninger for interne og eksterne interessenter (punkt 42-56).

13

Vi bruger GGPS som et centralt referencegrundlag (tekstboks 2). Vi tager også hensyn til det tidligere IFAC-studie Governance in the Public Sector: A Governing Body Perspective, navnlig for at forstå bedste praksis på tidspunktet for Prodireformen¹⁸. COSO-rammen var en central kilde for Kommissionens handlinger vedrørende intern kontrol i løbet af reformperioden (dette er forklaret i punkt 32-39). Den seneste revision af COSO-rammen (2013) er principbaseret og sætter intern kontrol i en sammenhæng med god forvaltning. Vi kortlagde indholdet i GGPS i forhold til indholdet i COSO 2013 (jf. bilag I) for at bygge vores drøftelse af bedste praksis i forvaltningen på disse oplysninger. Vi har ligeledes taget hensyn til kravene i EU’s direktiver for virksomheder af interesse for offentligheden og Kommissionens henstillinger på dette område.¹⁹

14

Vi udførte vores revision ved at gennemgå Kommissionens dokumenter (hvidbogen samt interne og eksterne rapporter) og dokumenter fra relevante internationale organisationer (CIPFA, FEE, IASB, IFAC, OECD²⁰ mv.), akademikere osv. Vi afholdt møder med centrale aktører i Kommissionen, herunder medlemmer af APC og af APC’s forberedende gruppe, IAS, generalsekretariatet og GD for Budget (GD BUDG). Vi drøftede bedste praksis med en ekspertfokusgruppe hentet fra førende internationale organisationer, revisorer i den offentlige sektor, uafhængige eksperter og universiteter, og reformprocessen med personer, som udgjorde en væsentlig funktion i processen. Vi foretog en rundspørge i EU-medlemsstaternes overordnede revisionsorganer om forvaltningen i den offentlige sektor i deres jurisdiktioner. Vi gjorde brug af resultaterne af vores revision og revisionsberetninger fra 2001 og frem.

17Overalt i denne beretning anvender vi betegnelsen »bedste praksis« om praksis, de specifikke referencedokumenter benævner »bedste«, »ledende« eller »gode«.

18IFAC, »Governance in the Public Sector: A Governing Body Perspective«, 2001.

19Regnskabsdirektivet (jf. fodnote 4), Kommissionens henstilling af 9. april 2014 om kvaliteten af redegørelser for virksomhedsledelse (»følg eller forklar«-princippet) (EUT L 109 af 12.4.2014, s. 43). Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/56/EU af 16. april 2014 om ændring af direktiv 2006/43/EF om lovpligtig revision af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber (EUT L 158 af 27.5.2014, s. 196) (direktivet om lovpligtig revision) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 537/2014 af 16. april 2014 om specifikke krav til lovpligtig revision af virksomheder af interesse for offentligheden og om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2005/909/EF (EUT L 158 af 27.5.2014, s. 77).

20Jf. listen over forkortelser.

Bemærkninger

Ændringer af forvaltningsstrukturerne og oprettelsen af Den Interne Revisionstjeneste og revisionsopfølgningsudvalget

Kommissionen skelner mellem sit eget politiske ansvar og sine generaldirektørers ansvar for forvaltningen

15

Kommissionen er EU’s forvaltningsorgan. Dens styrende organ (jf. tekstboks 4) — kommissærkollegiet (kollegiet) — er det endelige beslutningstagende organ i Kommissionen. Kommissionen er i henhold til traktaten kollektivt ansvarlig for gennemførelsen af budgettet. Kommissionens ansvar rækker dog meget længere end gennemførelsen af budgettet. I praksis har den monopol på at stille forslag til EU-lovgivning²¹, den udarbejder gennemførelsesbestemmelser til lovgivningsmæssige retsakter og har en væsentlig rolle med hensyn til at føre opsyn med håndhævelsen af EU-lovgivningen²².

16

De enkelte kommissærer tildeles ansvar for specifikke politikker. Dette betyder, at de fleste har en ledelsesrolle i relation til et eller flere GD’er²³. GD’erne ledes af generaldirektørerne²⁴. Kommissionens beføjelser til at godkende udgifter i EU er i praksis delegeret til generaldirektørerne (i denne egenskab betegnes de »ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede«).

Tekstboks 4

Det styrende organ

Det styrende organ er den person (eller de personer) eller den gruppe, der har det primære ansvar for at føre tilsyn med en virksomheds strategiske ledelse, driften og ansvarligheden. Det styrende organ har en afgørende ledelsesrolle for så vidt angår gennemførelse, evaluering og forbedring af en virksomheds forvaltning²⁵.

17

I sin meddelelse om Kommissionens arbejdsmetoder af november 2014 understregede formand Juncker, at kommissærerne burde påtage sig det fulde politisk ansvar for det arbejde, der udføres af de tjenestegrene, som refererer til dem²⁶. Han organiserede også kollegiet med det mål, at det kommer til at arbejde sammen som et stærkt team, der samarbejder på tværs af porteføljer for ved at arbejde i fællesskab på de områder, hvor det virkelig kan gøre en forskel, at overvinde silotænkningen²⁷ (jf. figur 2).

18

Siden reformen har en række forvaltningsgrupper bistået Kommissionen (figur 3):

οABM²⁸-styringsgruppen, som blev oprettet for at koordinere politiske og strategiske spørgsmål forbundet med reformens tre søjler (strategisk planlægning og programmering, personalepolitik samt økonomisk forvaltning og revision). Siden 2015 har den også varetaget IT-forvaltningsspørgsmål i hele Kommissionen. Med generalsekretæren som formand samler gruppen de generaldirektører og kabinetter²⁹, der er ansvarlige for de centrale tjenester

οGeneraldirektørgruppen, som er oprettet for at gennemføre reformen, fører nu tilsyn med koordineringen af gennemførelsen af politikkerne og fungerer som et forum for drøftelse af spørgsmål af horisontal interesse

οRessourcedirektørgruppen, som er oprettet for at undersøge de specifikke spørgsmål forbundet med gennemførelsen af reformen, er et rådgivende organ med ressourcedirektører³⁰, der har til formål at fremme en sammenhængende og optimal forvaltning af Kommissionens ressourcer og sikre, at der tages hensyn til de operationelle tjenestegrenes behov. Den fungerer som et forum for drøftelse og udveksling af bedste praksis mellem horisontale og operationelle tjenestegrene.

Figur 2

Kommissærkollegiet november 2014-juni 2016¹

1Kommissær Hill trak sig den 15. juli 2016, og hans portefølje blev overtaget af næstformand Dombrovskis og kommissær Moscovici.

Kilde: Revisionsretten, på grundlag af bilag 3 til Europa-Kommissionens arbejdsmetoder 2014-2019, C(2014) 9004.

Figur 3

Informationsstrømme om intern kontrol til kollegiet

Kilde: Revisionsretten.

19

Generalsekretariatet har ansvar for en række virksomhedsprocesser, herunder beslutningstagning, forvaltning af dokumenter, forretningskontinuitetsordninger samt strategisk planlægning og programmering. Det forvalter den kollegiale beslutningsproces og yder formanden og næstformændene støtte. Det koordinerer aktiviteter på tværs af politikområder og Kommissionens tjenestegrene og fungerer som Kommissionens grænseflade og forvalter forbindelser med de andre EU-institutioner, nationale parlamenter samt ikkestatslige organisationer og enheder.

20

CIE lagde vægt på, at generaldirektørerne ikke blev overladt til at klare sig selv³¹. Gruppen anbefalede derfor, at den centrale finanstjeneste (CFS) blev oprettet. Denne tjenestegren, der er placeret i GD BUDG, yder støtte og rådgiver vedrørende økonomisk forvaltning, fortolkning af finansielle regler og lovgivning, intern kontrol og risikoforvaltning.

21

Indtil reformen var Kommissionens finansinspektør ansvarlig for at godkende alle udgifter. Denne rolle førte til kritik af, at GD’erne anså deres ansvar for udgifterne i EU for stort set begrænset til at opnå finansinspektørens godkendelse (påtegning) (jf. punkt 4). Kommissionen afskaffede finansinspektørfunktionen og flyttede ansvaret for kontroller til GD’erne. Overgangen fra et system med centraliseret forudgående godkendelse til et system med decentraliseret ansvar og efterfølgende ansvarlighed var en grundlæggende del af reformen. Men det betyder, at det ikke altid er blevet gjort klart, om Kommissionens ansvar som helhed omfatter ansvar for dens generaldirektørers handlinger eller adskiller sig fra dens generaldirektørers ansvar (jf. figur 4).

Figur 4

Ansvarlighed i Kommissionen

1COM(2015) 377 final af 23. juli 2015, »Konsolideret årsregnskab for Den Europæiske Union for regnskabsåret 2014«, s. 11. Det pågældende personale — for det meste generaldirektører og kontorchefer — kaldes »ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede«, eller forkortet som i denne figur »anvisningsberettigede«.

2Den anvisningsberettigede for Kommissionen er kollegiet af de 28 kommissærer. Kollegiet delegerer ved særlige afgørelser opgaver vedrørende økonomisk forvaltning til generaldirektørerne, der således bliver »ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede«. Generaldirektørerne videredelegerer til direktører, kontorchefer mv., der dermed bliver de »ved subdelegation bemyndigede anvisningsberettigede« i overensstemmelse med finansforordningens artikel 56, 65 og 66.

3Kommissionen 2016, Human Resources Key Figures Staff Members (undtaget personale i forvaltningsorganerne)

Kilde: Revisionsretten på grundlag af Kommissionens oplysninger og tal.

22

Den juridiske situation er imidlertid klar. I henhold til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (traktaten) er Kommissionen kollektivt ansvarlig for gennemførelsen af budgettet³². Dette er afspejlet i finansforordningen, som angiver, at »hver institution udøver funktionen som anvisningsberettiget«³³. Kommissionen bærer dette ansvar uanset dens delegation til generaldirektørerne (jf. tekstboks 5), og således er det den anvisningsberettigede (Kommissionen), som skal »sørge for, at indtægter modtages, og udgifter afholdes i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning, og sikre deres lovlighed og formelle rigtighed«³⁴.

Tekstboks 5

Kommissionens ansvar

CIE understregede i 1999, at kilden til al myndighed i Kommissionen er det samlede kollegium af kommissærerne selv; i sidste instans må ansvaret for alle administrationens handlinger derfor kunne føres tilbage til de enkelte kommissærer og gennem dem til det samlede kollegium af kommissærer; uddelegeringskæden begynder på kommissionsniveau via kommissærerne; således påhviler det endelige forvaltningsmæssige ansvar for alle finansielle anliggender, herunder ansvaret for finanskontrol, kommissærerne, som også — som medlemmer af kollegiet af kommissærer — har det politiske ansvar.

Et CONT³⁵-arbejdsdokument fra 2007 om forvaltning i Europa-Kommissionen³⁶ anlagde en kritisk synsvinkel på nogle af reformens elementer. Det fastslog, at »Kommissionens silostruktur — og den dermed forbundne koncentration af information og magt i generaldirektoraterne — burde have gjort det klart for enhver, at man ikke ville kunne tale om nogen form for seriøs forvaltning uden funktionelle rapporteringskanaler mellem relaterede tjenestegrene på tværs af generaldirektoraterne. Dette blev aldrig en realitet. ( ) Prisen for at behandle de enkelte generaldirektorater som uafhængige enheder med deres egne tilsynsførende, deres egne regnskabsførere og deres egne interne revisorer, som kun refererer direkte til generaldirektøren, betales af institutionen som helhed og er i strid med traktaten, der tildeler kollegiet et kollektivt ansvar«.

I hele denne rapport bruger vi symbolet til at markere tekstbokse, der indeholder eksempler på pres fra Parlamentet.

Kommissionen afskaffede finansinspektøren og oprettede en intern revisionsfunktion

23

Afskaffelsen af den centraliserede finansinspektør, der udførte forudgående kontrol, og oprettelsen af en moderne intern revisionstjeneste³⁷ (jf. tekstboks 6) var et centralt led i Prodireformen. Kommissionen oprettede IAS i april 2001³⁸ (den havde allerede udpeget en intern revisor (jf. punkt 8)). Der var betydelig debat om, hvordan den interne revision skulle organiseres (fælles for hele institutionen eller i de enkelte GD’er). Til sidst oprettede Kommissionen en specialiseret revisionsfunktion (IAC), der refererer direkte til hver enkelt generaldirektør, samt en central intern revisionstjeneste. I 2015 afskaffede Kommissionen IAC’erne.

24

GD’er med en væsentlig udgiftsfunktion har fortsat enheder for efterfølgende kontrol og revisionsdirektorater, som undersøger udgifterne. Der er f.eks. ca. 180 ansatte i sådanne enheder i GD DEVCO, 130 i GD AGRI, 100 beskæftiget med forskning og 90 i GD REGIO. I 2016 havde IAS 147 ansatte³⁹.

Tekstboks 6

Den interne revisions rolle i den offentlige sektor

Den interne revisions funktion er at sørge for uafhængig, objektiv sikkerhed og yde konsulenttjenester, der skal give værditilvækst og forbedre en virksomheds aktiviteter. Gennem en systematisk og disciplineret tilgang til evaluering og forbedring af forvaltningens, risikostyringens og kontrolprocessernes effektivitet hjælper den interne revision en virksomhed til at opfylde sine mål. Interne revisionsgennemgange kan omfatte en bred række emner, herunder dem som er forbundet med at opnå værdi for pengene samt forebyggelsen og afsløringen af svig og korruption⁴⁰.

Denne beskrivelse stemmer overens med IIA-rammen, hvorefter intern revision er en uafhængig, objektiv sikkerheds- og rådgivningsaktivitet, der er udformet med henblik på at tilføre merværdi og forbedre en organisations operationer; den hjælper organisationen til at nå sine mål ved gennem en systematisk, disciplineret tilgang at evaluere og forbedre risikostyrings-, kontrol- og forvaltningsprocessernes effektivitet.

Den Interne Revisionstjeneste var til at begynde med mere rettet mod institutionsomfattende forvaltningsspørgsmål på højt plan …

25

Forvaltningsordninger var af presserende interesse for Kommissionen, da den implementerede hvidbogen. Til at begynde med havde IAS derfor en stærk profil med hensyn til institutionsomfattende forvaltningsspørgsmål på højt plan⁴¹. I de seneste år har IAS’ arbejde dækket både spørgsmål forbundet med processer i de enkelte GD’er og forvaltningen. Institutionsomfattende forvaltningsspørgsmål har i de seneste år omfattet informationssikkerhed i Kommissionen som helhed (jf. tekstboks 7). Vi noterer os en IAS-henstilling⁴² om centrale foranstaltninger på institutionsniveau, der skal sikre en konsekvent, pålidelig, fuldstændig og omfattende tilgang på operationelt plan og et samlet overblik over Kommissionsomfattende spørgsmål såsom bekæmpelse og opdagelse af svig. En undersøgelse af GD’er udarbejdet af en ekstern vurderingsmand viste, at IAS’ arbejde generelt blev påskønnet i høj grad, men dets indvirkning på virksomhedsledelsen i væsentligt lavere grad.

Tekstboks 7

Visse betydelige henstillinger fra IAS om forvaltning er ikke blevet fulgt

I sin årsberetning for 2006 henstillede IAS, at Kommissionen udarbejdede en årlig forvaltningsopgørelse: »Med henblik på en fuldstændig gennemførelse og udbredelse af interessenternes kendskab til forvaltningsarkitekturen og de seneste udviklinger skal Kommissionen beskrive sin forvaltningspolitik og -praksis især i delrapporten, der opsummerer generaldirektoraternes årlige aktivitetsrapporter, gøre den tilgængelig på sin hjemmeside og forestå en regelmæssig opdatering.«⁴³

Kommissionens forvaltningsordninger blev senest offentliggjort i 2007 (jf. punkt 45).

I sin årsberetning for 2009 understregede IAS, at oversigten er nødvendig på institutionsniveau for at sikre fælles processer: Risikoforvaltningsoverblik — Generalsekretariatets og GD BUDG’s rolle burde styrkes i væsentlig grad med henblik på at få et effektivt overblik over gennemførelsen af risikoforvaltningen i Kommissionen, fremme bedste praksis i risikoforvaltningen og klarlægge risici, som Kommissionen som helhed var udsat for⁴⁴.

Kommissionens centrale tjenestegrene accepterede ikke denne henstilling i sin helhed, da de betragtede den som uforenelig med Kommissionens tilgang, hvor GD’erne blev gjort endeligt ansvarlige⁴⁵.

I 2015 udførte IAS en revision af forvaltningen af informationssikkerhed i Kommissionen som helhed. Tjenesten undersøgte, om de forvaltningsstrukturer og -foranstaltninger, der var indført for at sikre, at der blev gennemført passende sikkerhedsbestemmelser i Kommissionens informationssystemer og -processer, var tilstrækkelige.

Efter henstillingen fra IAS oprettede Kommissionen ISSB og et nyt direktorat for IT-sikkerhed.

… men er nu mere opmærksom på Kommissionens struktur for intern kontrol

26

En central risiko for Kommissionen er forbundet med lovligheden og den formelle rigtighed af dens udgifter. Vores arbejde viste, at fejl vedrørende lovlighed og formel rigtighed havde en væsentlig indvirkning gennem hele perioden efter reformen af Kommissionen. IAS fokuserer sin indsats på Kommissionens interne kontrolsystemer. Mens dette fokus er forståeligt i sammenhæng med andre organers væsentlige arbejde (revisorer i medlemsstaterne, revisionsdirektorater inden for udgifts-GD’erne og Revisionsretten), så har denne begrænsede dækning en indvirkning på omfanget af materiale, som forelægges APC. IAS dækker ikke aktiviteter uden for Kommissionen — disse hører under ansvarsområdet for enhederne for efterfølgende kontrol i udgifts-GD’erne (jf. punkt 24). Disse enheders og direktoraters resultater tages ikke i betragtning af Kommissionens revisionsudvalg, APC.

Kommissionen oprettede et revisionsopfølgningsudvalg som et af de første skridt i reformprocessen

27

APC afholdt sit første møde i december 2000, og er således et af de ældste elementer i den reformerede forvaltningsstruktur. APC bestod oprindeligt af kommissæren for budget (formand), næstformanden med ansvar for administration og reform og to yderligere medlemmer af Kommissionen.

28

Det er bedste praksis at have et flertal af eksterne, uafhængige medlemmer i revisionsudvalgene (jf. tekstboks 8). Kommissionen udpegede det første eksterne medlem af APC i maj 2001 og det andet i 2004. Denne sammensætning havde den højeste andel af uafhængige, eksterne medlemmer (to ud af i alt seks medlemmer af APC). I 2005 øgedes antallet af interne medlemmer til fem og i 2007 til syv, således at andelen af eksterne medlemmer blev reduceret til to ud af ni. Det var sammensætningen, da revisionen fandt sted. Kommissionens førstenæstformand er formand for det nuværende (2014-2019) APC, og tre yderlige kommissærer er medlemmer af APC i hele mandatperioden. Yderligere tre kommissærer vil rotere midtvejs i mandatperioden. Blandt de interne medlemmer er der en stærk repræsentation af de GD’er, der har det højeste udgiftsniveau. Kommissionsmedlemmerne i APC er ansvarlige for ca. 80 % af EU-budgettets udgifter fra begyndelsen af deres mandat indtil juli 2017 og for ca. 60 % af EU-budgettets udgifter fra august 2017 indtil slutningen af mandatet. Herudover er der i APC-charteret fastsat regler, der yderligere skal sikre, at det enkelte APC-medlems uafhængighed ikke kompromitteres, idet medlemmet er forpligtet til at afgive erklæring om sine interesser og til at afholde sig fra at fremsætte bemærkninger, i tilfælde hvor APC gennemgår en revisionsberetning, der vedrører vedkommendes tjenestegren.

Tekstboks 8

Revisionsudvalg

Det er bedste praksis for styrende organer i den offentlige sektor at oprette et revisionsudvalg eller en tilsvarende gruppe eller funktion. Revisionsudvalget giver en anden kilde til sikkerhed med hensyn til en virksomheds ordninger til håndtering af risici, bibeholdelse af et effektivt kontrolmiljø og rapportering om finansielle og ikkefinansielle resultater. Udvalgets effektivitet afhænger af, om det er uafhængigt af den udøvende myndighed. Det kan have en væsentlig rolle med hensyn til:

οat hjælpe med at forbedre risikoforvaltningens og den interne kontrols tilstrækkelighed og effektivitet

οat fremme principperne om god forvaltning og disses anvendelse i beslutningstagningen

οat føre tilsyn med den interne revision og støtte kvaliteten af dennes aktivitet, navnlig ved at understøtte organisatorisk uafhængighed

οat forstærke eksterne revisioners objektivitet og betydning og derfor revisionsfunktionens effektivitet

οat skabe bevidsthed om behovet for passende risikoforvaltning og intern kontrol og gennemførelsen af henstillinger fra den interne og eksterne revision

οat hjælpe virksomheden med at forankre den etiske forvaltnings værdier, herunder effektive ordninger til imødegåelse af svig og korruption.

For at forstærke et revisionsudvalgs effektivitet bør flertallet af dets medlemmer være uafhængige af det styrende organ. Det er ligeledes vigtigt, at en offentlig enheds årsberetning indeholder passende oplysninger om revisionsudvalgets mandat, funktioner, aktiviteter og resultater⁴⁶.

29

APC’s ansvarsområder omfatter overvågning af kvaliteten af det interne revisionsarbejde og sikring af, at der tages behørigt hensyn til revisionshenstillingerne, og at disse følges op af Kommissionens GD’er og tjenestegrene⁴⁷. Hvert møde i APC indledes med møder i en forberedende gruppe, som består af de to eksterne medlemmer fra APC og medlemmer fra de kabinetter, hvor kommissærerne er repræsenteret i APC (jf. tabel 1). IAS, GD DIGIT, GD BUDG og generalsekretariatet har stående invitation til at deltage i mødet på direktørniveau.

Tabel 1

Antal møder i revisionsopfølgningsudvalget og den forberedende gruppe i 2011-2016

År | Møder i APC | Møder i den forberedende gruppe
2011 | 4 (herunder 1 ved skriftlig procedure) | 12
2012 | 4 (herunder 1 ved skriftlig procedure) | 9
2013 | 4 (herunder 1 ved skriftlig procedure) | 9
2014 | 3 (herunder 2 ved skriftlig procedure) | 6
2015 | 2 (herunder 1 ved skriftlig procedure) | 6
2016 til d.d. (24. maj) | 3 | 4

Kilde: Revisionsretten baseret på Kommissionens dokumenter.

Revisionsopfølgningsudvalgets tilsyn er i praksis begrænset til Den Interne Revisionstjenestes arbejde

30

Tabel 2 viser, at APC er fokuseret på interne revisionsberetninger. Medlemmerne af APC planlægger fremover at dække spørgsmål, der stammer fra den eksterne revisors års- og særberetninger. APC undersøger ikke revisionsresultaterne fra revisionsdirektoraterne og enhederne for efterfølgende kontrol i udgifts-GD’erne (jf. punkt 26).

Tabel 2

Revisionsopfølgningsudvalgets rolle/sammensætning og udvalgte revisionsudvalg sammenlignet med bedste praksis anbefalet af »Good Governance in the Public Sector Framework«

Bedste praksis anbefalet af »Good Governance in the Public Sector Framework« | Kommissionens revisionsopfølgningsudvalg² | Udvalgte revisionsudvalgs rolle¹
Verdensfødevareprogrammets revisionsudvalg | Den Europæiske Investeringsbanks revisionsudvalg | Verdensbankgruppens revisionsudvalg | FN’s Uafhængige Rådgivende Revisionsudvalg
Giver sikkerhed med hensyn til risikohåndteringsordninger | x | √ | √ | √ | √
Giver sikkerhed med hensyn til interne kontrolordninger | x | √ | √ | √ | √
Giver sikkerhed med hensyn til ordninger for rapportering af finansielle og ikkefinansielle resultater | x | √ | √ | √ | √
Fører tilsyn med den interne revision | √ | √ | √ | √ | √
Forstærker effektiviteten af den eksterne revision | x | √ | √ | √ | x
Flertal af uafhængige medlemmer | x | √ | √ | √ | √

1Kilder: Verdensfødevareprogrammet: Vedtægter for Verdensfødevareprogrammets revisionsudvalg (november 2011), Den Europæiske Investeringsbank: Revisionsudvalgets charter (juni 2007), Verdensbankgruppen: Verdensbankens stående afviklingsudvalg (2009), bilag A til revisionsudvalgets vedtægter, FN: Vedtægter for det uafhængige rådgivende revisionsudvalg og styrkelse af FN’s Interne Overvågningskontor (juni 2007).

2Kilde: Revisionsretten. APC-chartret henviser også til ekstern revision (jf. punkt 30).

31

Som fastslået i Kommissionens meddelelse om APC-chartret spiller revisionsudvalg en tiltagende vigtig rolle med hensyn til at sørge for den gennemsigtighed og ansvarlighed, som borgerne og andre interessenter med rette kræver af offentlige institutioner⁴⁸. APC er i øjeblikket Kommissionens revisionsudvalg. Vi sammenholdt APC med kriterierne for bedste praksis (tekstboks 8) og de internationale organisationer, som blev udvalgt som benchmarks (tabel 2). Det bemærkes, at alle medlemmer af revisionsudvalgene i disse internationale organisationer er uafhængige. I Kommissionens tilfælde er syv ud af ni medlemmer af APC interne.

Tilpasning af interne kontroller og regnskabsaflæggelse til internationale standarder

Kommissionen valgte COSO-rammen som grundlag for sine interne kontrolstandarder …

Tekstboks 9

Intern kontrol

Intern kontrol er en proces, der finder anvendelse på en virksomheds bestyrelse, ledelse og øvrige personale og har til formål at give en rimelig sikkerhed for, at de målsætninger, der er forbundet med drift, rapportering og overholdelse, nås⁴⁹.

32

Kommissionen ændrede sine interne kontrolordninger (jf. tekstboks 9) som en del af Prodireformen (jf. figur 1 og tekstboks 3). De nye ordninger markerede en skelsættende fravigelse af det forudgående system, der var baseret på finansinspektørens centraliserede godkendelse (påtegning). Kommissionen baserede kontrolordningerne på COSO 1992-rammen (jf. tekstboks 10) og indføjede COSO’s definition af intern kontrol i finansforordningen⁵⁰.

33

I 2001 indførte Kommissionen 24 kontrolstandarder suppleret med en række grundlæggende krav, der fastsætter de specifikke praktiske foranstaltninger, som bør ligge til grund for hver enkelt tjenestegrens interne kontrolsystem. Den krævede af GD’erne, at de hvert år vurderer og rapporterer om deres grad af overholdelse af de grundlæggende krav. Disse rapporter bygger på interne gennemgange, selvevalueringer af forvaltningen og relevante revisioner udført af IAS og Revisionsretten. Vi rapporterede om fremskridtene med hensyn til at gennemføre disse standarder i vores årsberetninger fra 2002 til 2008.

34

Kommissionen reviderede sin ramme for intern kontrol i 2007 og reducerede antallet af standarder til 16. Den anmodede GD’erne om at rapportere i undtagelsestilfælde (kun når de ikke anvendte en standard). I 2014 reducerede den antallet af krav yderligere. I 2014 vurderede GD’erne deres egne fremskridt og rapporterede, at de på tværs af Kommissionen havde gennemført 98 % af de interne kontrolstandarder⁵¹. I 2016 agter Kommissionen at opdatere sin interne kontrolramme i overensstemmelse med COSO 2013⁵².

Tekstboks 10

COSO-rammen

Kilde: 2013 COSO Internal Control — Integrated Framework.
© Committee of Sponsoring Organizations of the Treadway Commission (COSO). Alle rettigheder forbeholdt. Anvendt med tilladelse.

COSO-rammen er en ramme, der blev frigivet i 1992 i USA og oprindeligt var tilsigtet private virksomheder. Den bliver nu anvendt i vid udstrækning i både den private og den offentlige sektor på verdensplan. COSO udsendte en opdateret ramme i maj 2013. COSO påtænkte, at 1992-rammen skulle afløses af 2013-revideringerne efter en overgangsperiode, som sluttede i december 2014.

2013-rammen introducerede 17 principper, som alle er nødvendige for en effektiv intern kontrol. Ledelsen kan beslutte, at et princip ikke er relevant på grundlag af dens omstændigheder. Hvis et princip er relevant, men ikke er til stede og ikke fungerer, så er der en mangel i det interne kontrolsystem.

De nye COSO-krav har et større fokus på forvaltningskoncepter, herunder behovet for at indføre et tilsynsansvar for bestyrelsen og dets udvalg for hver del af den interne kontrol (vi kortlægger kravene i COSO 2013 i forhold til kravene i GGPS i bilag I).

… men det er en udfordring at fuldføre overgangen til den opdaterede COSO-ramme

35

I bilag I beskriver vi kravene i COSO 2013 og GGPS. Kommissionens interne kontrolstandarder omfatter de fleste af principperne i COSO 2013. Det er imidlertid en udfordring at fuldføre overgangen til den nye COSO-ramme, fordi rammen stiller krav til organisationer vedrørende forvaltningsstrukturer og fremhæver de styrende organers ansvar for at føre tilsyn med resultaterne i alle leddene i det interne kontrolsystem (jf. tekstboks 11, COSO-princip 2) og kræver, at alle dele af kontrollen er indført og fungerer, for at en organisation lever op til COSO-standarderne (jf. bilag I). I punkt 36-39 drøfter vi tre udfordrende dele af COSO-rammen.

Tekstboks 11

Udfordrende dele af den nye COSO-ramme

COSO-princip 2

Bestyrelsen agerer uafhængigt af ledelsen og udøver tilsyn med den interne kontrols udvikling og resultater.

COSO-princip 5

Organisationen holder enkeltpersoner ansvarlige for deres ansvar over for den interne kontrol i bestræbelserne på at nå målene.

COSO-princip 8

Organisationen tager risikoen for svig i betragtning, når den vurderer risiciene forbundet med at opnå målene⁵³.

36

At bringe Kommissionens kontrolramme i overensstemmelse med COSO 2013 (COSO-princip 2) vil kræve en funktion på centralt plan til at føre tilsyn med det interne kontrolsystem. Kommissionen meddelte os, at begrundelsen for ikke at have sådan en funktion er, at man vil bibeholde en klar fastlæggelse af ansvarsområder og ansvarlighed på GD-plan. Kommissionen mener, at den nuværende struktur udelukkende placerer ansvaret for det interne kontrolsystems drift hos de enkelte ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede, og at en central tilsynsfunktion kan føre til en overdragelse af ansvar⁵⁴. CFS udgav årlig et dokument om »Overview on the state of Internal Control in the Commission« (oversigt over den interne kontrols stade i Kommissionen) indtil 2014⁵⁵, dette var dog ikke en uafhængig kilde til sikkerhed, men et beskrivende sammendrag.

37

Kommissionen afskaffede finansinspektørfunktionen med henblik på at gøre generaldirektørerne ansvarlige for lovligheden og den formelle rigtighed af deres GD’ers udgifter. GD’erne rapporterer årligt om deres forvaltning i de årlige aktivitetsrapporter (jf. punkt 55). Men mekanismerne til at holde enkeltpersoner ansvarlige for deres bidrag til den interne kontrol (COSO-princip 5) er relativt uudviklede. Kommissionen har ikke indført personalebedømmelseskriterier forbundet med denne målsætning. De årlige aktivitetsrapporter giver en potentiel mekanisme til at opnå sådan en forbindelse for generaldirektørerne. I praksis har Kommissionen dog ikke skabt et grundlag for at bestemme, hvorvidt de årlige aktivitetsrapporters erklæringer er velbegrundede⁵⁶, eller opstillet et benchmark som grundlag for at holde GD’erne ansvarlige.

38

I 2001 efter vedtagelsen af den første samlede strategi til bekæmpelse af svig⁵⁷ (COSO-princip 8) og i kølvandet på hvidbogen om den administrative reform meddelte Kommissionen, at en enhed i OLAF ville udvikle en samlet strategisk tilgang til bekæmpelse af svig; denne burde målrette nye udkast til lovgivning med væsentlige økonomiske konsekvenser på områder, der er behæftede med en risiko for svig. I 2011 udviklede Kommissionen en ny strategi for bekæmpelse af svig⁵⁸, der omfattede alle dimensionerne af bekæmpelsen af svig lige fra forebyggelse og afsløring af svig til undersøgelser, sanktioner og inddrivelse af misbrugte midler, og som ligeledes klarlagde de forskellige involverede parters ansvar.

39

Kommissionens retningslinjer for risikoforvaltning tager hensyn til risikoen for svig, og GD’erne skal rapportere årlig om forebyggelse og afsløring af svig i et særligt afsnit i deres årlige aktivitetsrapporter. Kommissionens nuværende interne kontrolstandarder behandler ikke risikoen for svig direkte, som det er påkrævet af COSO-princip 8 (jf. bilag I). Kommissionen meddelte os, at den vil dække dette punkt i den næste revision af de interne kontrolstandarder.

Udarbejdelsen af årsregnskaberne i overensstemmelse med internationale standarder forbedrede regnskabsaflæggelsen

Tekstboks 12

IPSAS

De internationale regnskabsstandarder for den offentlige sektor (IPSAS), der udgives af »International Public Sector Accounting Standards Board« (IPSASB), giver den mest fuldstændige pakke med periodiseringsbaserede IFRS-standarder, der er udviklet specifikt til den offentlige sektor⁵⁹.

40

Som det kan ses i figur 5, blev det periodiserede regnskab indført i to faser. Kommissionen tog sit første skridt mod periodisering med nogle ændringer af regnskabsaflæggelsen i 2001. En meget større ændring fandt sted i 2005 (jf. punkt 8), da Kommissionen gik over til at basere sin regnskabsaflæggelse på internationale standarder. Virkningen af disse ændringer var, at forelæggelsen før 2000 af en delvis balance blev erstattet med en fuldstændig forelæggelse af aktiver og passiver.

41

Kommissionens nye regnskabssystem fandt for første gang anvendelse i 2005, og vi kunne for første gang afgive en »blank« revisionserklæring om pålideligheden af årsregnskabet for 2007. Dette markerede den succesfulde kulmination på Kommissionens regnskabsmoderniseringsprojekt. Ved at aflægge årsregnskabet efter periodiseringsprincippet og i overensstemmelse med de internationale standarder (tekstboks 12) har Kommissionen forbedret gennemsigtigheden og opnået en god standard for regnskabsaflæggelsen.

Figur 5

EU — fremlæggelse af aktiver og passiver 1997-2015

Kilde: Revisionsretten (baseret på en visuel præsentation fra den franske Cour des comptes i »La comptabilité générale de l’État, dix ans après«, februar 2016).

Fremlæggelse af ikkefinansielle oplysninger for interne og eksterne interessenter

Kommissionen fremlægger ikkefinansielle oplysninger sammen med regnskaberne …

42

Mens reformen resulterede i meget bedre årsregnskaber, stillede EU ikke en medfølgende forvaltningsanalyse eller -beretning til rådighed før 2014, da man frivilligt vedlagde det konsoliderede årsregnskab for 2014 en regnskabsredegørelse og -analyse (herefter benævnt FSD&A). Denne gav brugerne noget baggrundsmateriale og analytisk materiale⁶⁰. Drøftelsen af EU-målsætningerne fokuserede imidlertid på de målsætninger for Kommissionen, som dennes formand meddelte⁶¹, frem for den vedtagne Europa 2020-strategi⁶². Den eneste drøftelse af forvaltningsspørgsmål i FSD&A var en kort liste (centreret om Kommissionen) over de centrale institutioners roller⁶³.

43

En central erklæring om bedste praksis gives i tekstboks 13. Vi sammenlignede indholdet i en række rammer⁶⁴ og bedømmelseskriterier og fandt frem til, at mange af rammerne havde flere af elementerne for bedste praksis til fælles (jf. bilag II). Alle de benchmarks, vi anvendte, inkluderede en årsberetning om forvaltning (ligesom GGPS), drøftelse af risici såvel som finansielle og ikkefinansielle resultater. Alle undtagen ét krævede en beskrivende rapport, der omfatter målsætninger og strategier samt sociale spørgsmål og personalespørgsmål. Tre kræver en beskrivelse af forretningsmodellen.

Tekstboks 13

Principper for årlig rapportering

GGPS: Offentlige enheder bør bevise, at de har levet op til deres erklærede forpligtelser, krav og prioriteter, og at de har anvendt offentlige ressourcer effektivt i forbindelse hermed. Med henblik herpå skal de offentligt og rettidigt indberette mindst en gang årligt, således at interessenter kan forstå og foretage vurderinger om spørgsmål såsom, hvordan enheden præsterer, hvorvidt den leverer værdi for pengene, og i hvilken grad forvaltningen af ressourcerne er passende. Det er ligeledes vigtigt, at processen med at indsamle oplysninger og udarbejde årsberetningen sikrer, at det styrende organ og den øverste ledelse anerkender de viste resultater.

De styrende organer bør vurdere, i hvilket omfang de anvender principperne for god forvaltning, som er fastsat i denne ramme, og offentligt berette om denne vurdering, herunder medtage en handlingsplan for forbedringer.

De resultatoplysninger og det ledsagende årsregnskab, som enheder i den offentlige sektor offentliggør, bør udarbejdes på et konsekvent grundlag og rettidigt. Regnskabet bør give mulighed for sammenligning med andre, lignende enheder og det bør udarbejdes ved brug af internationalt anerkendte standarder af høj kvalitet⁶⁵.

Kommissionens henstilling til børsnoterede virksomheder: Ledelsesoplysninger bør være tilstrækkeligt klare, præcise og omfattende til at sætte aktionærer, investorer og andre interessenter i stand til at få en god forståelse af, hvordan virksomheden ledes. Virksomheder bør ligeledes regelmæssigt offentliggøre disse oplysninger på deres websted og indsætte en henvisning i deres ledelsesberetning til webstedet⁶⁶.

44

Af EU-medlemsstaterne⁶⁷:

οkræver 21 af de 28, at offentlige organer offentliggør en redegørelse for intern kontrol og/eller en redegørelse for virksomhedsledelse

οudgiver 18 deres årsregnskaber inden for seks måneder efter årets afslutning (hvoraf ni udarbejder regnskab efter periodiseringsprincippet)

οfår 12 de årsregnskaber, som omfatter det centrale regeringsapparat, undertegnet af finansministeren

οudarbejder 12 regnskab efter periodiseringsprincippet, og fire andre er i gang med en overgang til periodiseringsprincippet (for det meste i henhold til IPSAS)

οkræver syv offentliggørelse af en beretning fra et revisionsudvalg.

… men mindre end mange andre organisationer gør

45

En sammenligning af EU’s reviderede årsregnskab (inklusive FSD&A) med retningslinjerne og praksis andre steder (jf. figur 6 og punkt 43-44) viser følgende:

οudarbejdelse af regnskabet efter periodiseringsprincippet: Kommissionen har som beskrevet i punkt 40 siden 2005 udarbejdet EU’s regnskab efter et periodiseringsprincip, der stemmer overens med IPSAS.

οsammendrag af nøgletal: FSD&A giver en oversigt over nøgletal fra resultatopgørelsen og balancen, forfinansiering og finansielle instrumenter.

οudtalelse fra den uafhængige revisor: Regnskabet (som offentliggjort i Tidende) ledsages af en udtalelse fra den uafhængige revisor. (Andre dokumenter, der synes at have nogle af årsregnskabsoplysningernes karakteristika (såsom den sammenfattende rapport og økonomirapporten), ledsages ikke af en uafhængig revisionsudtalelse).

οsammenligning mellem det budgetmæssige og det finansielle resultat: Kommissionen medtager i årsregnskabet en fuldstændig sammenligning mellem det budgetmæssige og det finansielle resultat.

οanalyse af forvaltningsstrukturer og -spørgsmål: Kommissionen udarbejder ikke en årlig erklæring om forvaltningen eller den interne kontrol, som det ellers er bedste praksis og almindelig praksis i medlemsstaterne (jf. punkt 44)⁶⁸. I 2007 blev der udarbejdet et sådant dokument som reaktion på en henstilling fra den interne revisor⁶⁹, men vi fandt ingen beviser på, at det er blevet godkendt af Kommissionen. Vi er blevet oplyst om, at Kommissionen i øjeblikket opdaterer sin forvaltningsopgørelse for 2007, og at den vil blive fremsendt til kommissærkollegiet. Siden 2014 har Kommissionen medtaget en oversigt over institutionelle roller, over det ansvar, der påhviler de forskellige finansielle aktører i Kommissionen, og over dechargeproceduren i FSD&A.

οformandens/en højtstående embedsmands forord (eller rapport): EU’s regnskab ledsages ikke af et forklarende forord fra formanden (eller et andet medlem af Kommissionen). Kommissionens styrende organ godkender ikke sit ejerskab af årsregnskabet ved at udarbejde et forord eller en beskrivende rapport fra formanden eller kommissæren for budget. Økonomirapporten, der offentliggøres særskilt (jf. figur 7), indledes imidlertid med et forord af næstformanden med ansvar for budget.

οdrøftelse af risikoen for regelstridige transaktioner eller aktiviteter: Der er begrænset henvisning til risikoen for regelstridige transaktioner i EU’s regnskab og de ledsagende oplysninger. I 2015 indføjede Kommissionen et separat afsnit i FSD&A om risici og usikkerheder samt foranstaltninger, der var truffet for at »påtage sig eller mindske« dem i overensstemmelse med IPSASB RPG2 (jf. også punkt 42). Dette omhandler kun finansielle risici, for operationelle og strategiske risici dækkes ikke.

οoverslag over forekomsten af regelstridigheder: Kommissionen giver en kvantificering af risikoen for regelstridige transaktioner i den sammenfattende rapport (nu medtaget i AMPR), men ikke i tilknytning til det reviderede årsregnskab.

οoplysende rapport om aktiviteterne i det pågældende år:

—EU’s regnskab giver oplysning om finansielle resultater, men ikke om ikkefinansielle resultater⁷⁰

—der er ikke nogen beskrivelse af EU’s forretningsmodel (jf. bilag II) eller en rapport om hovedaktiviteter

—FSD&A har mere fokus på den nye Kommissions plan end på EU’s målsætninger og strategi i henhold til Europa 2020-strategien.

οrapport med langsigtede holdbarhedsprognoser: Kommissionen supplerer ikke opgørelserne med nogen prognose for holdbarheden af EU’s finanser på lang/mellemlang sigt.

οbeskrivelse af Revisionsudvalgets rolle og konklusioner: Årsregnskabet ledsages ikke af en tekst, der sammenfatter APC’s rolle og konklusioner.

Figur 6

Oversigt over udvalgte offentlige myndigheders årsberetninger og -regnskaber (jf. bilag III)

Kilde: Revisionsretten.

46

EU’s årsregnskab giver ikke et samlet overblik over Kommissionens forvaltning, præstationer og strategi sammenholdt med de risici, der er forbundet med at opnå dens mål. Centrale oplysninger er spredt mellem dokumenter på institutions- og GD-niveau, der forelægges særskilt gennem hele året (ofte for sent til at blive taget i betragtning sammen med revisionen af årsregnskabet). Nogle af de elementer, der ikke er medtaget i årsregnskabet (punkt 45), findes i andre rapporter (figur 7). Økonomirapporten indledes med et forord af kommissæren med ansvar for budget, hvor oplysningerne om aktiviteterne i løbet af året fremlægges. De operationelle og strategiske risici gennemgås i et vist omfang i planlægningsdokumenter (GD’ernes strategi- og forvaltningsplaner). Risikoen for regelstridige transaktioner beskrives i forvaltnings- og performancerapporten. Et dokument om Kommissionens arbejdsmetoder, som blev vedtaget, kort efter at den nuværende Kommission var tiltrådt, omfatter visse elementer af Kommissionens forvaltningsordninger⁷¹. Kommissærkollegiet udarbejder imidlertid ikke en årlig erklæring, hvor den tager ansvar for den interne kontrol og risikohåndteringen i Kommissionen.

47

Den 19. juli 2016, fire uger efter at vi havde sendt udkastet til denne beretning til Kommissionen, og én uge efter at vi havde afsluttet vores revision af årsregnskabet, udsendte Kommissionen en »Integrated Financial Reporting Package«, som omfattede fire rapporter⁷². To af disse er tidligere blevet offentliggjort senere på året. Vi påskønner dette træk, der skal give en mere fuldstændig forklaring på EU’s aktiviteter og finanser på et tidligere tidspunkt, men med undtagelse af årsregnskabet blev der ikke udført revision af dette sæt rapporter. Det er, efter indførelsen af FSD&A i 2014, endnu et skridt i retning hen imod udarbejdelse af én enkelt ansvarlighedsrapport (eller serie af rapporter) med henblik på ekstern revision.

Siden 2013 har Kommissionen rapporteret en væsentlig fejlforekomst i sine udgifter

48

Hvor der er en høj risiko for regelstridighed, er det bedste praksis både at drøfte risikoen og at kvantificere graden af den og dens sandsynlige virkning. Som vi drøfter ovenfor, har Kommissionen mange ansatte, der arbejder inden for revision og kontrol, og EU-lovgivningen kræver ligeledes omfattende kontroller af udgifterne for de organer, der forvalter EU-midlerne. Kommissionens rapportering om dette emne retter en væsentlig opmærksomhed mod den »korrigerende kapacitet« (Kommissionens mulighed for at udelukke udgiftsanmeldelser efter oprindelig at have godkendt dem) frem for mod kvantificering og analyse af karakteren af de fejl, som den finder frem til. Det centrale dokument om dette (»Beskyttelse af EU-budgettet« — jf. figur 7) giver ikke et skøn over niveauet af regelstridighed i oprindelige eller i godkendte anmodninger om godtgørelse.

Figur 7

Oversigt over centrale periodiske beretninger fra Kommissionen (tidsplan gældende i 2015 og tidligere år — jf. punkt 47)

1I 2016 samlede Kommissionen sammenfatningen af sine resultater på forvaltningsområdet og evalueringen af Unionens finanser på grundlag af de resultater, der er opnået, i ét enkelt dokument. Dokumentet blev godkendt af Kommissionen og tilsendt Retten den 5. juli.

Kilde: Revisionsretten.

49

I 2013 anerkendte Kommissionen for første gang i den sammenfattende rapport, at EU’s udgifter er behæftet med en væsentlig fejlforekomst (jf. tabel 3). Kommissionens metode til at anslå sin fejlforekomst har udviklet sig i årenes løb, delvis som reaktion på pres fra Parlamentet (tekstboks 14).

Tekstboks 14

Pres fra Parlamentet: fremlæggelse af risikobehæftet beløb

I dechargeafgørelsen for 2013 anmodede Parlamentet Kommissionen om »at gøre yderligere rede for beregningen af det risikobehæftede beløb ved at forklare den anslåede virkning af korrektionsmekanismerne på dette tal«⁷³.

50

Der er ingen mekanismer til at føre tilsyn med revisionsdirektoraternes arbejde i denne henseende bortset fra IAS’ begrænsede revisioner (jf. punkt 26), der siden 2013 er udført vedrørende 11 GD’er og forvaltningsorganer. Kommissionen har behov for oplysninger af god kvalitet for at være i stand til at give pålidelige overslag over fejlforekomsten. Vi har før i tiden rapporteret om foranstaltninger, der skulle træffes for at forbedre pålideligheden af Kommissionens tal⁷⁴.

51

Vi anser GD DEVCO’s⁷⁵ tilgang, som er anderledes end sædvanlige ordninger og anvender en model, der på nogle punkter⁷⁶ ligner den amerikanske model for beregningen af fejlforekomsten i udgifterne (IPERIA) (tekstboks 15 og tabel 3) for at være god praksis.

Tekstboks 15

IPERIA

I USA kræver en lov vedtaget af Kongressen, at alle statsinstitutioner foretager tilstrækkelig kontrol af deres egne betalinger for at beregne et statistisk gyldigt overslag over den årlige mængde af betalinger, der er afholdt uretmæssigt i de programmer, hvor risikoanalysen antyder, at sådanne betalinger sandsynligvis vil overstige 1,5 % af det samlede betalte beløb. Institutionerne skal offentliggøre resultatet både som et ekstrapoleret samlet beløb og som en procentdel af de afholdte betalinger. Statsinstitutionernes revisorer skal rapportere om, hvorvidt processen med at fremlægge og offentliggøre disse tal er i overensstemmelse med den relevante lov vedtaget af Kongressen⁷⁷.

Betalinger, der er afholdt uretmæssigt, defineres som:

οukorrekte beløb betalt til berettigede modtagere

οbetalinger til uberettigede modtagere

οbetalinger for varer eller tjenesteydelser, som ikke er modtaget

οdobbeltbetalinger eller

οbetalinger, hvor der blev fundet utilstrækkelig eller ingen dokumentation.

Tabel 3

Forskelle og ligheder mellem USA’s og EU’s modeller til at anslå fejlforekomsten i budgetudgifterne

Den amerikanske regering
Europa- Kommissionen

Ansvar for at beregne den anslåede fejlforekomst
Forvalterne skal tilvejebringe et statistisk overslag over fejlforekomsterne
√
delvis¹

Dækning
Alle betalinger fra budgettet er genstand for stikprøveudtagelse
x
x

Udgifter til programmer, der betragtes som risikable af fondsforvaltere, udtages til stikprøve
√
x

Grundlag for fejlberegning
Test af en stikprøve af operationer, der er udvalgt ved anvendelse af statistiske metoder
√
delvis

Korrigerende foranstaltninger (udført af fondsforvaltere) kan reducere den anslåede fejlforekomst
x
√

Fremlæggelse af den anslåede fejlforekomst
Den anslåede fejlforekomst opføres i nominelle termer
√
√²

Den anslåede fejlforekomst opføres i procent
√
√²
2013 og 2015

Forvaltningsresultater
Gennemsnitlig fejlforekomst i 2013-2015
4,0%
Fra 2,6% til 3,1%³

Fejlforekomst i 2015
4,4%
Fra 2,3% til 3,1%

1Kommissionen kræver imidlertid, at forvalterne i medlemsstaterne udarbejder statistiske overslag på en række udgiftsområder.

2Kommissionen medtager i sin SR/AMPR en kvantificering af et såkaldt risikobehæftet beløb, som vi mener svarer til fejlforekomsten.

3Kommissionen ændrede den måde, den beregnede sit overslag på i AMPR for 2015 i forhold til de tidligere år. Gennemsnittet er beregnet på grundlag af de offentliggjorte tal.

Det er bedste praksis at basere overslag over risikobehæftede beløb på en konsekvent metode

52

En efterfølgende undersøgelse af udgifter kan tjene adskillige formål i en organisation. Den kan:

οgøre ledere opmærksom om adfærdsmønstre

οafdække særlige risici forbundet med den gældende lovgivning

οfremskaffe et grundlag for at fokusere foranstaltninger på at reducere risici⁷⁸

οgøre det muligt for det styrende organ at vurdere de øverste lederes indsats i forbindelse med at håndtere risici.

Alle disse målsætninger kræver, at organisationen fremlægger anslåede fejlforekomster adskilt fra de anslåede korrigerende foranstaltninger. Det er ligeledes vigtigt for organet at evaluere indvirkningen af fejl, der opstår af forskellige årsager.

53

I USA giver præsidentens executive office (forvaltnings- og budgetkontor) statslige agenturer instruktion i, hvordan de skal udarbejde statistiske overslag over omfanget af betalinger, der er afholdt uretmæssigt, og navnlig tillader det ikke statslige agenturer at basere sig på selvrapportering fra underagenturer eller betalingsmodtagere som den eneste kilde til overslaget over betalinger, der er afholdt uretmæssigt⁷⁹, eller at modregne inddrivelser i det samlede beløb for betalinger, der er afholdt uretmæssigt. Regeringskontorernes revisorer (Inspectors General) skal vurdere, om kontorerne har administreret i overensstemmelse med IPERIA. Kontorer, der administrerer programmer, der tre år i træk indberettes som ikkeoverensstemmende, skal til Kongressen indgive forslag til fornyet godkendelse af programmerne eller ændring af de bestemmelser, de blev oprettet i henhold til⁸⁰.

De rapporteringer, der blev indført ved Prodireformen, udgør stadig grundlaget for Kommissionens interne indberetning

54

Reformen indførte planlægnings- og overvågningsredskaber i Kommissionen. Hvert GD forberedte en forvaltningsplan (herefter benævnt MP) for det kommende år, der var tilsigtet at omsætte de politiske målsætninger i Kommissionens arbejdsprogrammer i konkrete operationelle målsætninger. I 2016 justerede Kommissionen disse ordninger og erstattede MP’erne med femårige strategiplaner og årlige forvaltningsplaner (herefter benævnt AMP’er)⁸¹.

55

Den årlige aktivitetsrapport er en forvaltningsrapport (intern rapport) fra generaldirektøren til Kommissionens medlemmer⁸². Den årlige aktivitetsrapport omfatter ledelse og intern kontrol og opfyldelsen af centrale målsætninger og aktiviteter, som er klarlagt i MP. Den årlige aktivitetsrapport inkluderer en erklæring fra generaldirektøren eller lederen af den tjenestegren, som den årlige aktivitetsrapport giver oplysninger om.

56

Hvis generaldirektøren ikke er i stand til at afgive en fuldstændig erklæring, giver han/hun udtryk for et »forbehold« (dvs. modificerer den sikkerhed, der gives).

57

Kommissionen sammenfatter og kommenterer de årlige aktivitetsrapporter i en årsberetning, som indtil 2015 har været kendt som den sammenfattende rapport (udarbejdet af generalsekretariatet og GD BUDG i fællesskab). På trods af anmodninger fra Parlamentet (jf. tekstboks 16) giver Kommissionen ikke en tydelig sikkerhed gennem dette dokument: Som beskrevet ovenfor (figur 4) afgiver den en erklæring om, at den ved at godkende den sammenfattende rapport tager politisk ansvar for Kommissionens handlinger. De sammenfattende rapporters forskellige titler og de forskellige måder, hvorpå Kommissionen har udtrykt sine pligter, er angivet i figur 8.

Tekstboks 16

Pres fra Parlamentet: at give sikkerhed

Europa-Parlamentet har ofte presset på for en mere tydelig erklæring fra Kommissionen.

2003: Det opfordrede Kommissionen til at ændre »den årlige synteserapport til en konsolideret revisionserklæring vedrørende Kommissionens forvaltning og finansielle kontrol som helhed«⁸³.

2010: Det opfordrede Kommissionen til at »forbedre sine styringsmekanismer yderligere og til at oplyse dechargemyndigheden om, hvilke aktioner og foranstaltninger, der er truffet, ved at:

οindarbejde de ledelseselementer, der er påkrævet eller foreslået i EU’s selskabsret, og som er relevant for EU-institutioner

οtræffe foranstaltninger, som gør det muligt for formanden at underskrive regnskaberne og sammen med regnskaberne fremlægge:

—en beskrivelse af de risici og usikkerheder, som kan påvirke opfyldelsen af de politiske mål, og en erklæring, hvori formanden påtager sig ansvaret for risikostyring sammen med kollegiet af kommissærer

—en formel forvaltningserklæring, der klart viser, hvilke internationale standarder for virksomhedsledelse Kommissionen følger, samt objektive og uddybende forklaringer, hvis det viser sig nødvendigt at afvige fra henstillingerne i ledelseskodeksen (»comply or explain«-princippet)«⁸⁴.

Kommissionen afslog opfordringen.

2013: Parlamentet anmodede Kommissionen om i sin sammenfattende rapport at »afgive en ordentlig »forvaltningserklæring« på grundlag af generaldirektørernes årlige aktivitetsrapporter«⁸⁵.

Figur 8

Fra den sammenfattende rapport til forvaltnings- og effektivitetsrapporten

1I henhold til artikel 318 i TEUF skal Kommissionen forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en evalueringsrapport om Unionens finanser på grundlag af de resultater, der er opnået, som ikke er omfattet af denne rapport.

Kilde: Revisionsretten.

21Jf. artikel 17, stk. 2, i TEU, kan EU’s lovgivningsmæssige retsakter »kun vedtages på forslag af Kommissionen, medmindre andet er fastsat i traktaterne«.

22For eksempel inden for konkurrencepolitikken.

23I hele denne beretning anvender vi begrebet »generaldirektorat« om både et generaldirektorat og en tjenestegren.

24I hele denne beretning anvender vi begrebet »generaldirektør« om både en generaldirektør og en chef for en tjenestegren.

25Chartered Institute of Public Finance and Accountancy (CIPFA)/International Federation of Accountants (IFAC), »International Framework: Good Governance in the Public Sector«, 2014, s. 9.

26Meddelelse fra formanden til Kommissionen: Europa-Kommissionens arbejdsmetoder 2014-2019 C(2014) 9004, s. 7.

27Meddelelse fra formanden til Kommissionen: Europa-Kommissionens arbejdsmetoder 2014-2019 C(2014) 9004, s. 2.

28Aktivitetsbaseret forvaltning.

29Også kaldt generalsekretærens kabinet.

30Kommissionen definerer en ressourcedirektør, som den person i bestyrelsen, som er ansvarlig for ressourceforvaltningen på GD-plan, herunder programmering, menneskelige ressourcer og forvaltningen af finansielle ressourcer (SEC(2003) 59 final).

31Den Uafhængige Ekspertgruppe, Anden beretning om reform af Kommissionen, 1999, s. 116.

32Artikel 234 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).

33Artikel 65, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1).

34Artikel 66, stk. 1 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.

35Europa-Parlamentets Budgetkontroludvalg.

36PE 393.916v01-00, 3.9.2007, s. 2-3.

37A new Framework for Resource Management and Internal Auditing in the Commission, Final Report of the Planning and Co-ordination Group »Internal Audit«, februar 2000, s. 2.

38Kommissionens afgørelse, SEC(2000) 560.

39Af det samlede antal IAS-ansatte er 31 beskæftiget med de decentrale agenturer og øvrige autonome organer. Deres arbejde forelægges ikke for Kommissionens APC.

40CIPFA/IFAC, »International Framework: Good Governance in the Public Sector«, 2014, s. 29.

41Hvilket f.eks. kom til udtryk med »Verstehen«-konferencen i 2002, hvor lederen af IAS var fortaler for »én enkelt revision«-konceptet.

42IAS fremsatte for første gang denne henstilling i det arbejdsdokument, der ledsagede den samlede udtalelse vedrørende året 2010.

43KOM(2007) 280 endelig af 30.5.2007 »Årsberetning til dechargemyndigheden om interne revisioner foretaget i 2006«, s. 12.

44IAS’ endelige revisionsberetning om risikostyring i Kommissionen (IAS.B1-2009-4 COMM-001).

45IAS-revisionsberetning: endelig revisionsberetning om risikostyring i Kommissionen (IAS.B1-2009-Y COMM-001), bilag 2, bemærkninger fra GS og GD BUDG: henstilling 1.

46CIPFA, IFAC, »International Framework: Good Governance in the Public Sector«, 2014, s. 29-30.

47C(2015) 3014 final »Charter of the Audit Progress Committee of the European Commission - C(2015) 3014«.

48C(2015) 3014 final »Charter of the Audit Progress Committee of the European Commission«, s. 2.

49Definition givet af COSO, Committee of Sponsoring Organisations of the Treadway Commission, 2013 COSO Internal Control — Integrated Framework. © Committee of Sponsoring Organisations of the Treadway Commission (COSO). Alle rettigheder forbeholdt. Anvendt med tilladelse.

50Artikel 32, stk. 2, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.

51Overview of the state of internal control in the Commission services in 2014, ARES (2015) 1930721-07/05/2015, s. 21.

52Årlig forvaltnings- og effektivitetsrapport vedrørende EU-budgettet for 2015.

53Kilde: 2013 COSO Internal Control — Integrated Framework. © Committee of Sponsoring Organisations of the Treadway Commission (COSO). Alle rettigheder forbeholdt. Anvendt med tilladelse.

54IAS rejste et lignende spørgsmål i arbejdsdokumentet til støtte for den samlede udtalelse for 2015, med en udtalelse om, at der var behov for et overblik på institutionsplan, hvis almene processer såsom forhindring og opdagelse af svig skulle være effektive med hensyn til at beskytte institutionen som helhed; IAS henstillede, at der blev truffet centrale foranstaltninger på institutionsniveau, der skulle sikre en konsekvent, pålidelig, fuldstændig og omfattende tilgang på operationelt plan og et samlet overblik over institutionsomfattende spørgsmål og over de trufne foranstaltningers omkostningseffektivitet; de centrale tjenestegrene burde styrke deres vejledning til GD’erne/tjenestegrenene for at forbedre effektiviteten af kontrollerne på operationelt GD-/tjenestegrensplan; alle henstillingerne var under behandling som led i handlingsplaner.

55Udarbejdelsen af dette dokument ophørte i 2015.

56Til støtte for den årlige aktivitetsrapport udsender IAS en begrænset konklusion om intern kontrol, ikke en årlig udtalelse.

57KOM(2000) 358 endelig af 28. juni 2000 »Beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser - Bekæmpelse af svig - Hen imod en samlet strategisk tilgang«.

58KOM(2011) 376 endelig af 24. juni 2011 om Kommissionens strategi til bekæmpelse af svig. Dette bygger på meddelelsen om forebyggelse af svig (KOM(2007) 806 endelig).

59CIPFA/IFAC, »International Framework: Good Governance in the Public Sector«, 2014, s. 31.

60Nogle af de oplysninger, som lignende organisationer stiller til rådighed sammen med regnskabet i en årsberetning, er gjort tilgængelige i den sammenfattende rapport (jf. punkt 57 og figur 8).

61COM(2015) 377 final, s. 6.

62KOM(2010) 2020 endelig af 3. marts 2010 »EUROPA 2020 En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst«.

63Rådet beskrives som det forum, hvor »regeringerne forsvarer deres lands nationale interesser«, mens »EU’s samlede interesser fremmes af Europa-Kommissionen«. COM(2015) 377 final, s. 4.

64Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/95/EU af 22. oktober 2014 om ændring af direktiv 2013/34/EU for så vidt angår offentliggørelse af ikke-finansielle oplysninger og oplysninger om mangfoldighed for visse store virksomheder og koncerner (EUT L 330 af 15.11.2014, s. 1), Integrated Reporting Council (IRC), tildelingskriterierne i »Building Public Trust Awards«, IPSASB’s retningslinjer for anbefalet praksis og OECD’s retningslinjer.

65CIPFA/IFAC, »International Framework: Good Governance in the Public Sector«, 2014, s. 31.

66Kommissionens henstilling af 9. april 2014 om kvaliteten af redegørelser for virksomhedsledelse (»følg eller forklar«-princippet) (EUT L 109 af 12.4.2014, s.43).

67Vi kontaktede de overordnede revisionsorganer (OR’er) i 28 medlemsstater for at få indsigt i, hvordan regnskaber udarbejdes, tilvejebringelsen af ikke-finansielle oplysninger og ansvaret for at undertegne regnskaberne.

68Børsnoterede virksomheder i EU skal i henhold til EU’s direktiver inkludere en redegørelse for virksomhedsledelse i deres ledelsesberetning.

69KOM(2007) 280 endelig af 30.5.2007 »Årsberetning til dechargemyndigheden om interne revisioner foretaget i 2006«, s. 12, konklusion nr. 5.

70De dokumenter, Kommissionen henviser til i sine svar, gøres først tilgængelige, efter at revisionen af årsregnskabet er afsluttet.

71F.eks. Meddelelse fra formanden til Kommissionen: Europa-Kommissionens arbejdsmetoder 2014-2019, C(2014) 9004.

72Den årlige forvaltnings- og effektivitetsrapport, økonomirapporten, meddelelsen om beskyttelse af EU-budgettet samt årsregnskabet.

73P8_TA-(2015)0118, punkt 27.

74Jf. punkt 1.20 i årsberetningen for 2010 (EUT C 326 af 10.11.2011), punkt 1.22, 1.23 og 1.25 i årsberetningen for 2011 (EUT C 344 af 12.11.2012), punkt 1.41 og 1.42 samt 1.44 og 1.45 i årsberetningen for 2012 (EUT C 331 af 14.11.2013), punkt 1.29, 1.30 og 1.32 i årsberetningen for 2013 (EUT C 398 af 12.11.2014), punkt 1.50, 1.53, 1.54 og 1.65 i årsberetningen for 2014 (EUT C 373 af 10.11.2015), punkt 1.35 og 1.48 i årsberetningen for 2015, punkt 61-63, 69, 70, 81-88, 113 og 114 i »Landbrug og samhørighed: en oversigt over EU’s udgifter 2007-2013« (http://www.eca.europa.eu/Lists/ECADocuments/PL14_AR13/PL14_AR13_EN.pdf).

75Jf. ligeledes afsnittet om studiet fra 2015 om den tilbageværende fejlfrekvens i årsberetningen om de aktiviteter, der finansieres af den 8., 9., 10. og 11. Europæiske Udviklingsfond (EUF).

76Beregningen er baseret på en statistisk gyldig metode.

77Dette er i dag »Improper Payments Elimination and Recovery Improvement Act« fra 2012 (IPERIA). Visse institutioner begyndte først at indberette betalinger, der var afholdt uretmæssigt, i 2003, som de skulle i henhold til »Improper Payments Information Act« fra 2002 (IPIA)

78En ramme for reduceringen findes i tilgangen »de fire t’er«: Treat, Tolerate, Transfer, Terminate.

79Et agentur kan dog koordinere sit arbejde med arbejde udført af andre revisorer. Executive Office of the President, Office of Management and Budget, Appendix C to circular No A-123 requirements for effective estimation and remediation of improper payments, 2014.

80IMPROPER PAYMENTS: Chief Financial Officers (CFO) Act agencies need to improve efforts to address compliance issues, GAO, juni 2016.

81Strategiplanen er bygget op omkring de målsætninger, der skal opnås som støtte til opfyldelsen af Kommissionens prioriteter gennem hele dens mandat (dvs. 2016-2019 for denne planlægningscyklus), og tjener som ramme for de detaljerede gennemførelsesplaner, som skal fastsættes i de efterfølgende AMP’er.

82De årlige aktivitetsrapporter offentliggøres efter AMPR. Generalsekretariatet, GD BUDG og IAS gennemgår de årlige aktivitetsrapporter (»peer review«), og IAS udfører et lille antal begrænsede gennemgange hvert år, men generaldirektøren har det endelig ord angående rapportens indhold.

83P6_TA(2005)0092, punkt 62.

84P7_TA(2012)0153, punkt 35.

85Jf. fodnote 74.

Konklusioner og anbefalinger

58

Kommissionen er en kompleks organisation, der er ansvarlig for et årligt budget på mere end 140 milliarder euro. Kommissionen udførte et væsentligt eftersyn af sine forvaltningsordninger i det første årti i dette årtusinde såsom oprettelsen af IAS⁸⁶ og APC⁸⁷ samt anvendelse af internationale standarder for intern kontrol⁸⁸ og regnskabsføring⁸⁹. Bedste praksis har imidlertid udviklet sig. Der er truffet nogle foranstaltninger⁹⁰, men vi har kortlagt områder, hvor Kommissionens forvaltningsordninger med fokus på revision, økonomisk forvaltning og kontrol afviger fra eller ikke fuldt ud lever op til bedste praksis som fastsat i standarder eller indført af de internationale og offentlige organisationer, vi udvalgte som benchmarks.

59

Sondringen mellem »kommissærernes politiske ansvar« og generaldirektørernes operationelle ansvar betyder, at det ikke altid er blevet præciseret, om »politisk ansvar« omfatter et ansvar for GD’ernes handlinger eller er adskilt fra det (jf. punkt 21 og 22). Nylige organisatoriske reformer begynder at vedrøre nogle af risiciene ved en silokultur⁹¹. Men for fortsat at kunne håndtere de centrale risici vil Kommissionen være nødt til yderligere at styrke forvaltningsstrukturen på tværs af institutionen.

60

IAS fokuserer sin indsats på Kommissionens interne kontrolsystemer. Ansvaret for de aktiviteter uden for Kommissionen, som Kommissionen er ansvarlig for udgifterne til, påhviler enhederne for efterfølgende kontrol i udgiftsgeneraldirektoraterne (jf. punkt 25 og 26). Dette har en indvirkning på de oplysninger, der forelægges Kommissionens revisionsudvalg, APC. APC’s rolle (og deltagelsen af uafhængige eksterne medlemmer) er mere begrænset end den rolle, som revisionsudvalgene har i de internationale organisationer, som vi udvalgte som benchmarks (jf. punkt 30 og 31).

61

Inden for intern kontrol er Kommissionen, efter at have gennemført COSO 1992, i færd med at gå over til COSO 2013-rammen. Kommissionen har udarbejdet to meddelelser om svig og en strategi for bekæmpelse af svig (AFS), men risikoen for svig er ikke afspejlet i den nuværende struktur for intern kontrol (punkt 39). Det kan indvirke negativt på effektiviteten af GD’ernes vurdering af risikoen for svig⁹², og udsætte Kommissionen for en potentiel risiko.

62

Siden 2005 har Kommissionen aflagt årsregnskab i henhold til internationale standarder. Trods nylige innovationer, der også omfatter samarbejde med Retten, offentliggør Kommissionen det imidlertid stadig senere end størstedelen af EU’s medlemsstater (jf. punkt 44 og figur 7).

63

Kommissionen er for nylig begyndt at vedlægge regnskabet ikkefinansielle oplysninger. På trods af forbedringerne fremlægger Kommissionen imidlertid stadig færre ikkefinansielle oplysninger parallelt med regnskabet end de andre organisationer, som vi betragtede. Oplysningerne er spredt mellem dokumenter på institutions- og GD-niveau (jf. punkt 45-47).

64

Siden 2013 har Kommissionen anerkendt, at EU’s udgifter er behæftet med en væsentlig fejlforekomst. De enkelte GD’ers anslåede niveau for regelstridige udgifter er ikke baseret på en konsekvent metode (jf. punkt 50-53).

65

Bedste praksis har udviklet sig siden Prodireformen. Der er truffet nogle foranstaltninger, men vi konkluderer, at Kommissionen fraviger eller ikke fuldt ud lever op til bedste praksis på følgende områder:

οIAS’ dækning af forvaltningsspørgsmål på højt plan (jf. punkt 25 og 26)

οAPC’s sammensætning (jf. punkt 31)

οAPC’s dækning af:

—eksterne revisionsresultater

—risikohåndtering

—regnskabsaflæggelse og performancerapportering

—Kommissionens revisionsdirektoraters og enheder for efterfølgende kontrols arbejde (jf. punkt 26, 30 og 31)

οden interne kontrols overvejelser over risikoen for svig (jf. punkt 39)

οtidspunktet for offentliggørelsen af årsregnskabet (jf. punkt 44)

οsupplering af årsregnskabet med:

—en forvaltningsopgørelse

—en rapport fra formanden

—en drøftelse af operationelle og strategiske risici

—en rapport om de ikkefinansielle resultater

—oplysninger om aktiviteter i løbet af året og opnåelsen af politiske mål

—en rapport om revisionsudvalgets funktion og konklusioner

—en redegørelse for den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang og lang sigt (figur 7 og punkt 45).

οKonsekvensen i beregningen af niveauet for regelstridige udgifter og analysen af resultater i alle GD’er (jf. punkt 53).

66

Kommissionen bør enten overholde bedste praksis eller forklare, hvorfor den anser det for upassende at gøre det (jf. fodnote 19):

Anbefaling 1 – Forklare de tilfælde, hvor den ikke overholder bedste praksis

Kommissionen bør fremlægge sine begrundelser for at fravige bedste praksis, når den beslutter at gøre dette, sådan som det kræves af institutioner af interesse for den europæiske offentlighed.

Måldato for gennemførelsen: april 2017.

Anbefaling 2 – Overholde bedste praksis

Kommissionen bør:

a)tilskynde IAS til at udføre mere revision af forvaltningsspørgsmål på højt plan

b)fuldføre processen med at bringe sin struktur for intern kontrol i overensstemmelse med COSO 2013-principperne

c)yderligere fremskynde offentliggørelsen af årsregnskabet

d)samle de oplysninger, der allerede er fremlagt i forskellige eksisterende rapporter, så de kommer til at udgøre en enkelt ansvarlighedsrapport eller serie af ansvarlighedsrapporter, der indeholder regnskabet, men også omfatter:

οen forvaltningsopgørelse

οen rapport fra formanden

οen drøftelse af operationelle og strategiske risici

οen rapport om de ikkefinansielle resultater

οoplysninger om aktiviteter i løbet af året og opnåelse af politiske mål

οen rapport om revisionsudvalgets funktion og konklusioner

οen redegørelse for den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang og lang sigt sammen med — hvor det er relevant — links til de oplysninger, der er indeholdt i andre rapporter

e)fremlægge denne enkelte ansvarlighedsrapport eller serie af ansvarlighedsrapporter i forbindelse med revisionen af regnskabet og revisors kontroller af, at andre oplysninger, der fremlægges heri, stemmer overens med regnskabsoplysningerne

f)som del af årsregnskabet eller de ledsagende oplysninger offentliggøre en anslået fejlforekomst baseret på en konsekvent metode

g)regelmæssigt opdatere og offentliggøre sine forvaltningsordninger og forklare sit valg af strukturer og processer i forbindelse med den ramme, som den vælger

h)gøre APC til et revisionsudvalg med et flertal af uafhængige eksterne medlemmer og udvide dets mandat til at omfatte risikoforvaltning, regnskabsaflæggelse og enhederne for efterfølgende kontrols og revisionsdirektoraternes arbejde og resultater.

Måldato for gennemførelsen: april 2018.

Vedtaget af Afdeling V, der ledes af Lazaros S. Lazarou, medlem af Revisionsretten, i Luxembourg på mødet den 20. september 2016.

På Revisionsrettens vegne

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
Formand

86Jf. punkt 23 og 24.

87Jf. punkt 27-29.

88COSO, jf. punkt 32-34.

89IPSAS, jf. punkt 40 og 41.

90Herunder offentliggørelse parallelt med EU’s regnskab, der er baseret på periodiseringsprincippet, af regnskabsredegørelsen og -analysen, resultatrapporteringen (som i 2015 mundede ud i en sammenlægning med forvaltningsrapporteringen i den årlige forvaltnings- og effektivitetsrapport) samt overgangen til den opdaterede COSO-ramme Internal Control — Integrated Framework fra 2013.

91Jf. punkt 17.

92Ifølge et arbejdsdokument er GD’ernes vurderinger af risikoen for svig ikke tilstrækkelig koordineret med den årlige risikostyringsøvelse, eller de foretages på et for højt plan til, at der tages hensyn til den eksisterende struktur for intern kontrol; de er ikke rettet mod alle elementerne i besvigelsescyklussen og dækker ikke alle forvaltningsmetoder; desuden prioriteres de risici, der påpeges i AFS, ikke, og de kan ikke enkeltvis sammenholdes eller identificeres med aktioner i AFS-handlingsplanen (IAS-arbejdsdokument til støtte for den samlede erklæring for 2015, maj 2016).

Bilag

Bilag I

GGPS-rammen og COSO 2013

Kilde: Revisionsretten.

Bilag II

Centrale elementer i de udvalgte rammer for virksomhedsrapportering

Direktiv 2014/95/EU
IIRC
Building Trust Award
(UK)
IPSASB’s retningslinje nr. 2 for anbefalet praksis
OECD’s retningslinjer for multinationale virksomheder
(III Disclosure)

Forvaltning
Virksomhedsledelse
Forvaltning
En redegørelse, der klart påviser forvaltningsstrukturen og »tone-at-the-top«.
Gennemsigtige oplysninger om, hvordan bestyrelsen fungerer effektivt for at lede organisationen
Forvaltning
Forvaltningsstrukturer og -politikker

Risici
De væsentligste risici, som er forbundet med disse spørgsmål i forhold til virksomhedens aktiviteter, herunder, hvor det er relevant og proportionalt, dens forretningsforbindelser, produkter eller tjenesteydelser, som kan forventes at ville have negative påvirkninger på disse områder, og hvordan virksomheden håndterer disse risici
Risici og muligheder
Forbindelse mellem risici, strategiske målsætninger og den årlige beskrivende rapport.
Kvantitative risici.
Drøftelse af, hvordan risikoprofilens dynamik har ændret sig med tiden
Risici og usikkerheder: risici og usikkerheder med finansiel virkning, foranstaltninger til mindskelse af risiko, interne og eksterne risici
Oplysninger om systemer til håndtering af risici og overholdelse af love og om erklæringer eller kodekser om forretningsadfærd.
Forudselige risikofaktorer

Finansielle og ikkefinansielle resultater
Kræver, at oplysninger forberedes i henhold til en anerkendt ramme (nationale, EU-baserede eller internationale rammer).
Offentliggørelse sammen med regnskaberne eller særskilt (inden for seks måneder).
Den ikkefinansielle redegørelse inkluderer henvisninger til og yderligere forklaringer på de beløb, der er rapporteret i årsregnskaberne.
Ikkefinansielle KPI’er, der er relevante for den pågældende virksomhed
Udsigt
Et forståeligt og retvisende billede af finansielle resultater i overensstemmelse med de årsregnskaber, der ligger til grund herfor.
Drøftelse af de faktiske resultater i forhold til de forventede/budgetterede resultater.
Kvantitative KPI’er tilpasset strategiske mål. Velafvejet vurdering af opnåede mål og resultater i forhold til mål
Oplysninger om årsregnskaberne, afvigelser og tendenser.
Sammenligning af budgettet og de faktiske beløb i årsregnskaberne
Virksomhedens finansielle resultater og driftsresultater

Sociale og personalemæssige spørgsmål
Sociale spørgsmål og medarbejderspørgsmål.
Respekt for menneskerettigheder
Kapitalerne: finansiel, produceret, intellektuel og menneskelig kapital, social kapital og menneskelige relationer samt naturlig kapital
Drøftelse og kvantitativ analyse af menneskefaktorer i organisationen.
Detaljerede oplysninger om lige muligheder og mangfoldighed
—
Spørgsmål vedrørende ansatte og andre interessenter

Mål og strategier
—
Strategi og fordeling af ressourcer. Input
Klar formålserklæring.
Afbalanceret syn på fremskridt i retning af at nå målene
Oplysninger om målsætninger og strategier.
Mission og vision
Virksomhedens målsætninger

Forretningsmodel
Kort beskrivelse af forretningsmodellen.
En beskrivelse af de politikker, virksomheden forfølger, herunder de gennemførte processer for rettidig omhu.
Resultater af disse politikker
Forretningsmodellen (forretningsaktiviteter, der skaber værdi på kort, mellemlang og lang sigt).
Værdiskabelsesproces: interessentgrupper, centrale forhold, risici, strategiske målsætninger, værdibærere, KPI’er, mål, virkning
Forskellige leveringsmodeller.
Redegørelse for, hvordan forretningsaktiviteter støtter bredere parlamentariske mål. Overvejelse af kapitalinvesteringer, og hvordan de opnår værdi for pengene
—
—

Elementer, der er til stede i alle rammer
Elementer, der er til stede i 4 ud af 5 rammer
Elementer, der er til stede i 3 ud af 5 rammer

Kilde: Revisionsretten.

Bilag III

Oversigt over udvalgte offentlige myndigheders årsberetninger og -regnskaber

EU’s konsoliderede årsregnskab¹
Den Europæiske Investeringsfonds årsberetning
Den Europæiske Investeringsbanks årsberetning 2015
USA’s økonomi
rapport 2015
Comptes de l’Etat (det franske statsregnskab) 2014

Periodiseret regnskab
Ja
Ja
Ja
Ja
Ja

Oversigt over nøgletal
Ja
Ja
Ja
Ja
Ja

Ledsaget af en udtalelse fra den uafhængige revisor
Ja
Ja
Ja
Ja
Offentliggøres separat

Sammenligning af budgetmæssigt og finansielt resultat
Ja
Offentliggøres separat
Offentliggøres separat
Ja
Ja

Analyse af forvaltningsstrukturer og -spørgsmål
Sammenfattet²
Ja
Ja
Ja
Ja

Formandens/en højtstående embedsmands forord (eller rapport)
Offentliggøres separat
Ja
Offentliggøres separat
Ja
Offentliggøres separat

Drøftelse af risikoen for regelstridige transaktioner eller aktiviteter
Offentliggøres separat
Nej³
Nej³
Ja
Nej

Vurdering af regelstridighedernes omfang
Offentliggøres separat
Nej
Nej
Ja
Nej

Oplysende rapport om aktiviteterne i det pågældende år
Offentliggøres separat
Ja
Ja
Ja
Ja

Langsigtet prognose/bæredygtigheds
rapport
Nej
Offentliggøres separat
Offentliggøres separat
Ja
Ja

Beskrivelse af et revisionsudvalgs rolle og konklusioner
Nej
Ja
Ja
Nej
Sammenfattet

Kilde: Revisionsretten.

1Jf. punkt 45 og 46.

2Jf. punkt 45.

3Ikke relevant. Disse rapporter indeholder ikke en drøftelse af risikoen for uregelmæssige transaktioner eller aktiviteter. Vi har dog indikationer for, at der ikke er væsentlige fejlforekomster.

Kommissionens svar

Resumé

Kommissionens fælles svar på punkt I-IV

Kommissionen anerkender, at avancerede forvaltningsrammer er vigtige. Kommissionen bestræber sig på at overholde den nyeste og relevante bedste praksis, som er fastlagt i standarder eller vedtaget af internationale eller offentlige organer, og vil fortsætte med at tilpasse sin forvaltningsstruktur.

De overordnede principper for Kommissionens forvaltningsrammer (f.eks. myndighed, ansvarlighed, pligter og ansvar, Kommissionens og dens medlemmers udnævnelse og fratrædelse, gennemsigtighed) er knæsat i EU-traktaterne.

Kollegiet uddelegerer operationelle opgaver til sine afdelinger. For at sikre at de enkelte afdelinger i Kommissionen har etableret den organisationsstruktur og de interne kontrolsystemer, der er bedst egnede til at sikre opfyldelsen af deres mål, har Kommissionen fastlagt minimumsstandarder på institutionsplan, der er baseret på den internationalt anerkendte COSO-ramme. Kommissionen rapporterede i sin årlige forvaltnings- og statusrapport (AMPR) for 2015 om den reelle gennemførelse af disse standarder.

De forvaltningsregler, som Kommissionen anvender, er tilpasset institutionens overnationale karakter eller dens særlige struktur med et kommissærkollegium, der støttes af et permanent administrativt korps. Dette var grundlaget for de afgørelser om Kommissionens forvaltningsstruktur, der blev truffet i 2000. I afgørelserne blev der også taget hensyn til rapporterne fra Den Uafhængige Ekspertgruppe og Revisionsrettens udtalelse nr. 4/97 og nr. 1/2000. Kommissionens kontrol- og revisionssystemer er solide og omfattende og er i øjeblikket ved at blive forbedret for at sikre fuld overholdelse af de interne kontrolprincipper i COSO 2013. Endvidere opfylder IAS fuldt ud standarderne for intern revision, hvilket er bekræftet af en ekstern vurderingsmand. Med disse systemer kan Kommissionen føre nøje tilsyn med, om forvaltningsstrukturen fungerer.

Se også Kommissionens svar på punkt VI.

V

De overordnede principper for Kommissionens forvaltningsrammer (f.eks. myndighed, ansvarlighed, pligter og ansvar) er knæsat i EU-traktaterne. Kollegiet vedtager den årlige forvaltnings- og statusrapport vedrørende EU-budgettet og har det overordnede politiske ansvar for forvaltningen af EU-budgettet. Kommissionen mener, at dette omfatter ansvar for tjenestegrenenes arbejde.

Rent praktisk føres tilsynet for det første ved hjælp af de praktiske ordninger for samarbejdet mellem Kommissionens medlemmer, kabinetterne og tjenestegrenene, for det andet ved hjælp af APC, som løbende behandler alle IAS-henstillinger, og for det tredje ved hjælp af klar rapportering fra de ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede til Kommissionen gennem de årlige aktivitetsrapporter (AAR) og forvaltningserklæringer samt den generelle udtalelse fra den interne revisor. Se også Kommissionens svar på punkt 55 og 57.

Afskaffelse af »silokulturen« var en prioritet for den nye Kommission. Den gennemførte en ny struktur, hvor næstformænd fører tilsyn med de mere overordnede politiske områder og forbedrer generalsekretariatets og de øvrige centrale tjenesters koordinerende rolle, og der er oprettet en række styringsgrupper, herunder styringsgruppen for aktivitetsbaseret forvaltning (ABM) og ressourcedirektørgruppen.

VI

IAS fokuserer i overensstemmelse med bedste praksis, finansforordningen og beskrivelsen af dens arbejdsopgaver i sagens natur på forvaltnings- og kontrolsystemerne i de generaldirektorater, der er ansvarlige for at sikre transaktionernes lovlighed og formelle rigtighed, herunder revision af disse generaldirektoraters efterfølgende kontrol-/revisionsfunktion. Ud over revisionen af forvaltningen af selskabsoplysningers sikkerhed blev bl.a. følgende områder også dækket:

οproceduren for fastsættelse af mål i forbindelse med forvaltningsplanen

οproceduren for den årlige aktivitetsrapportering

οforvaltningen af strategier til bekæmpelse af svig.

APC er blot et af de mange midler, der er til rådighed til støtte for kollegiets tilsyn med Kommissionens forvaltning, risikostyring og interne kontrolpraksis. Den primære kanal er de formelle kommunikationsmekanismer, der er angivet i samarbejdsaftalerne mellem kommissærerne, deres kabinetter og Kommissionens tjenestegrene (regelmæssige møder, drøftelse af strategiske planer, forvaltningsplaner, årlige aktivitetsrapporter osv.), hvor først kommissæren og dernæst kollegiet informeres.

Risikostyring, regnskabsaflæggelse og resultaterne af efterfølgende kontroller/revisionsfunktionen falder ind under ABM-styringsgruppens, generalsekretariatets, GD BUDG’s og de relevante ved delegation bemyndigede anvisningsberettigedes ansvar.

VII

I overensstemmelse med IPSASB’s begrebsramme for offentlige organers regnskaber med generelt formål¹, ifølge hvilken regnskaber med generelt formål »sandsynligvis omfatter flere rapporter«, som hver især mere direkte beskriver de forskellige interessenters særlige behov, udarbejder Kommissionen en integreret regnskabspakke. Denne omfatter den årlige forvaltnings- og statusrapport (AMPR), den finansielle rapport, meddelelsen om beskyttelse af EU-budgettet og EU’s årsregnskab. Oplysningerne i denne pakke er på samme niveau, som oplysningerne fra de organisationer, som Revisionsretten udvalgte som benchmark. Desuden findes der yderligere oplysninger i dokumenter som formandens tale om Unionens tilstand, den årlige almindelige beretning om Den Europæiske Unions virksomhed, rapporten om opfølgning på dechargehenstillingerne osv.

VIII Første punkt

Kommissionen accepterer denne anbefaling. Kommissionen bestræber sig på at overholde den nyeste og relevante bedste praksis, som er fastlagt i standarder eller vedtaget af internationale eller offentlige organer (se svar på punkt I-IV, VIII, 24-26, 44-49), og vil fortsætte med at tilpasse sin forvaltningsstruktur.

VIII Andet punkt

Kommissionen accepterer denne anbefaling i overensstemmelse med artikel 116, stk. 2, i gennemførelsesbestemmelserne til finansforordningen (se også Kommissionens svar på anbefaling 2.h).

VIII Tredje punkt

Kommissionen accepterer denne anbefaling. Kommissionens kontrolsystemer (herunder IAS) er solide og omfattende og er ved at blive forbedret for at sikre fuld overholdelse af de interne kontrolprincipper i COSO 2013. Med disse systemer kan Kommissionen føre et passende tilsyn med, om forvaltningsstrukturen fungerer.

VIII Fjerde punkt

Kommissionen accepterer denne anbefaling.

Se svar på punkt 62.

VIII Femte punkt

Kommissionen accepterer anbefalingen om at udforme en rapportpakke på en måde, der mindsker yderligere risici med hensyn til oplysningernes tilgængelighed og kvalitet. Se også svar på anbefaling 2.e).

Kommissionen tog allerede skridt i denne retning, da den 19. juli 2016 offentliggjorde sin integrerede regnskabspakke.

En enkelt ansvarlighedsrapport ville ikke være nok og er ikke i overensstemmelse med IPSASB’s begrebsramme for offentlige organers regnskaber med generelt formål, hvori det klart angives, at regnskaber med generelt formål, som har som mål at tilvejebringe oplysninger, der er relevante med hensyn til ansvarlighed og beslutningstagning, »sandsynligvis omfatter flere rapporter, som hver især mere direkte beskriver forskellige aspekter af formålene med regnskabsaflæggelsen«. I overensstemmelse med begrebsrammen offentliggør Kommissionen nu eller senere følgende dokumenter, som dækker de aspekter, Revisionsretten henviser til:

VIII Femte punkt — Første led

Kommissionen er i færd med at opdatere forvaltningsopgørelsen.

VIII Femte punkt — Andet led

I forbindelse med Kommissionen svarer talen om Unionens tilstand, som holdes i september, til en rapport fra formanden.

VIII Femte punkt — Tredje led

Ud over oplysningerne i den årlige forvaltnings- og statusrapport indeholder talen om Unionens tilstand samt de enkelte generaldirektoraters strategi- og forvaltningsplaner omfattende oplysninger om operationelle og strategiske risici.

VIII Femte punkt — Fjerde led

Oplysninger om ikkefinansielle resultater findes i AAR og AMPR.

VIII Femte punkt — Femte led

Den almindelige beretning om Den Europæiske Unions virksomhed og AMPR indeholder oplysninger om aktiviteter i løbet af året og opnåelse af politiske mål.

VIII Femte punkt — Sjette led

APC’s årsrapport sammenfatter APC’s konklusioner fra sit arbejde og fremhæver de spørgsmål, som APC har forelagt kollegiet. Der blev henvist til APC’s arbejde i de sammenfattende rapporter og i AMPR i 2015. De fremtidige AMPR vil indeholde et særligt afsnit om APC’s rolle og konklusioner.

VIII Femte punkt — Syvende led

Navnlig som følge af forskelle i gældsdimensionen (dvs. evnen til at opfylde finansielle forpligtelser eller refinansiere eller øge gæld) og indtægtsdimensionen (dvs. evnen til at ændre det eksisterende beskatningsniveau eller indføre nye indtægtskilder) kan EU-budgettet ikke sammenlignes med medlemsstaternes budgetter.

I EU er FFR det redskab, der på mellemlang til lang sigt sikrer stabilitet og forudsigelighed med hensyn til de fremtidige betalingsbehov og budgetprioriteringer. Kommissionen informerer om disse aspekter i AMPR, den finansielle rapport, regnskabet og andre rapporter, hvor det er nødvendigt.

VIII Sjette punkt

Kommissionen accepterer delvist denne anbefaling.

De oplysninger, der ligger til grund for den nye integrerede regnskabspakke og de supplerende rapporter, vil så vidt muligt (dvs. med forbehold af navnlig de relevante frister for medlemsstaternes fremsendelse af de nødvendige data) blive fremlagt for Revisionsretten for at give mulighed for at kontrollere overensstemmelsen.

VIII Syvende punkt

Kommissionen accepterer denne anbefaling. Den vil fortsat rapportere om det samlede risikobehæftede beløb i AMPR.

VIII Ottende punkt

Kommissionen accepterer denne anbefaling. Den vil opdatere og offentliggøre sine forvaltningsordninger regelmæssigt og forklare, hvordan den overholder internationale standarder og god praksis.

VIII Niende punkt

Kommissionen accepterer delvist denne anbefaling. Kommissionen vil i forbindelse med fornyelsen af medlemskabet af APC midtvejs i mandatperioden overveje spørgsmålet om at øge antallet af eksterne medlemmer med dokumenteret faglig ekspertise inden for revision og beslægtede områder, som udnævnes af Kommissionen efter en åben og gennemsigtig procedure. Risikostyring, regnskabsaflæggelse og resultaterne af efterfølgende kontroller/revisionsfunktionen falder ind under ABM-styringsgruppens, generalsekretariatets, GD BUDG’s og de relevante ved delegation bemyndigede anvisningsberettigedes ansvar. Kommunikationskanaler, herunder navnlig AAR, forvaltnings- og strategiplaner osv., sikrer, at de ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede underretter de respektive kommissærer og kollegiet, således at sidstnævnte kan føre passende tilsyn. Endvidere reviderer IAS regelmæssigt den efterfølgende kontrol-/revisionsfunktion i de relevante generaldirektorater, navnlig på nøgleområder som delt forvaltning, hvorefter APC tager stilling til resultaterne. Kommissionen vil overveje at bede IAS foretage revisionsarbejde vedrørende forvaltnings-/revisionsordninger med hensyn til risikoforvaltning, regnskabsaflæggelse og den efterfølgende kontrol-/revisionsfunktion, navnlig tilsyn på andet niveau, for at afdække, hvilke forbedringer der kunne styrke disse mekanismer.

Bemærkninger

15

Kommissionens forvaltning er for det første kendetegnet ved, at ansvarsområder og ansvarlighed er fastlagt i traktaten (artikel 317) og finansforordningen (artikel 66) og beskrevet i hvidbogen fra 2000, som tog hensyn til henstillingerne fra Den Uafhængige Ekspertgruppe.

For det andet er det sådan i Kommissionen, at når et nyt kollegium tiltræder, kan visse aspekter af de interne organisations-, forvaltnings- og ansvarlighedsordninger blive ændret. Dette sker gennem kommissærernes opgavebeskrivelser, Europa-Kommissionens arbejdsmetoder (se C(2014) 9004) og de skriftlige samarbejdsaftaler mellem kommissærerne og tjenestegrenene.

21

De overordnede principper for Kommissionens forvaltningsrammer (f.eks. myndighed, ansvarlighed, pligter og ansvar) er knæsat i EU-traktaterne. Kollegiet vedtager den årlige forvaltnings- og statusrapport vedrørende EU-budgettet og har det overordnede politiske ansvar for forvaltningen af EU-budgettet. Kommissionen mener, at dette omfatter ansvar for tjenestegrenenes arbejde.

Rent praktisk føres tilsynet for det første ved hjælp af de praktiske ordninger for samarbejdet mellem Kommissionens medlemmer, kabinetterne og tjenestegrenene, for det andet ved hjælp APC, som løbende behandler alle IAS-henstillinger, og for det tredje ved hjælp af klar rapportering fra de ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede til Kommissionen gennem AAR og forvaltningserklæringer samt den generelle udtalelse fra den interne revisor.

Tekstboks 5 — Kommissionens ansvar

Kommissionen har foretaget flere ændringer i sin forvaltning og rapportering mellem 2007 og 2016.

23

Kommissionen afskaffede de specialiserede revisionsfunktioner, fordi det med tiden var blevet stadig vigtigere, at den interne revisionsfunktion kunne spænde over mere end et enkelt generaldirektorat. Dette kan gøres meget mere effektivt med en fuldt ud centraliseret intern revisionsfunktion. Endvidere er den centraliserede IAS fuldt uafhængig, hvilket bidrager til at sikre, at revisionen er af god kvalitet. En ekstern vurderingsmand havde ingen anmærkninger til IAS, men påpegede, at det uafhængige tilsyn med de specialiserede revisionsfunktioner var mangelfuldt, og at der var risiko for, at de ikke var uafhængige.

IAS aflægger nu også en begrænset revisionserklæring til generaldirektørerne, som bruges som grundlag for de årlige aktivitetsrapporter (AAR), ligesom de specialiserede revisionsfunktioner gjorde (for første gang i februar 2016 for år 2015).

24

Medarbejderne i de enheder, Revisionsretten nævner, beskæftiger sig ikke udelukkende med revisions- eller kontrolaktiviteter.

Den efterfølgende kontrol-/revisionsfunktion i mange GD’er med store udgifter (kaldes ofte »revisionsfunktion«) er en del af det interne kontrolsystem for den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede. De bør være klart adskilt fra den interne revisionsfunktion.

25

Ud over revisionen af forvaltningen af informationssikkerhed blev andre områder også revideret, herunder, men ikke kun ved revisioner omfattende flere generaldirektorater, f.eks. revisioner vedrørende:

οproceduren for fastsættelse af mål i forbindelse med forvaltningsplanen

οproceduren for den årlige aktivitetsrapportering

οforvaltningen af strategier til bekæmpelse af svig

οforvaltningen af arbejdet i forbindelse med det europæiske semester

οforvaltningen af det fælles supportcenter under RTD

οforvaltningen af EU’s trustfonde

οtilsynet med decentrale agenturer

οforvaltningen på IT-området

Tekstboks 7 — Visse betydelige henstillinger fra IAS om forvaltning er ikke blevet fulgt

Kommissionen er i færd med at revidere forvaltningsopgørelsen.

26

IAS er enig med Revisionsretten i, at risikoen for ulovlige og urigtige udgifter er stor. Det er netop derfor, at ca. 40-50 % af den tid, den bruger på sine revisioner, bruges på vurdering af de forvaltnings- og kontrolsystemer, der skal forebygge og afsløre/afhjælpe uregelmæssigheder.

Dette omfatter vigtige revisioner af GD’ernes kontrolstrategier (herunder efterfølgende kontrol-/revisionsfunktion), som dækker de vigtigste politiske udgiftsområder. Alle disse revisionsberetninger sendes til og behandles af APC.

IAS fokuserer i overensstemmelse med bedste praksis, finansforordningen og beskrivelsen af dens arbejdsopgaver i sagens natur på forvaltnings- og kontrolsystemerne i de generaldirektorater, der er ansvarlige for at sikre transaktionernes lovlighed og formelle rigtighed.

APC er blot et af de mange midler, der er til rådighed til støtte for kollegiets tilsyn med Kommissionens forvaltning, risikostyring og interne kontrolpraksis. Den primære kanal er de formelle kommunikationsmekanismer, der er angivet i samarbejdsaftalerne mellem kommissærerne, deres kabinetter og Kommissionens tjenestegrene (regelmæssige møder, drøftelse af strategiske planer, forvaltningsplaner, årlige aktivitetsrapporter osv.), hvor først kommissæren og dernæst kollegiet informeres.

30

Kommissionen bekræfter, at APC’s mandat for 2015 omfatter en styrkelse af opfølgningen på Revisionsrettens anbefalinger. APC analyserer Revisionsrettens beretninger og de relevante konklusioner, hvor det er relevant for udvalgets tematiske drøftelser baseret på grupper af IAS’ revisionsberetninger.

IAS foretager revision af effektiviteten af efterfølgende kontrol-/revisionsfunktioner i mange GD’er med store udgifter. Revisionstjenesten beskæftiger sig dermed med dette vigtige aspekt af AOD’ernes interne kontrolsystem, der skal forebygge og afsløre/afhjælpe uregelmæssigheder (se svaret på punkt 26). APC beskæftiger sig med disse områder, i det omfang de er omfattet af IAS’ revisioner.

Svar til tabel 2

APC modtager og behandler alle IAS-revisionsberetninger, som omhandler områder vedrørende risikohåndtering, intern kontrol og rapportering om finansielle og ikkefinansielle resultater. Dermed understøtter det Kommissionens tilsyn ved at sikre, at IAS er uafhængig, overvåge kvaliteten af tjenestens arbejde og følge op på anbefalinger. Endvidere tager det stilling til vigtige dokumenter vedrørende rammerne for intern kontrol.

31

Risikostyring, regnskabsaflæggelse og resultaterne af efterfølgende kontroller/revisionsfunktionen falder ind under ABM-styringsgruppens, generalsekretariatets, GD BUDG’s og de relevante ved delegation bemyndigede anvisningsberettigedes ansvar. Kommunikationskanaler, herunder navnlig AAR, forvaltnings- og strategiplaner osv., sikrer, at de ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede underretter de respektive kommissærer og kollegiet, således at sidstnævnte kan udøve passende tilsyn. Endvidere reviderer IAS regelmæssigt den efterfølgende kontrol-/revisionsfunktion i de relevante generaldirektorater, navnlig på nøgleområder som delt forvaltning, hvorefter APC tager stilling til resultaterne.

Andre internationale organisationer (Verdensfødevareprogrammet, Den Europæiske Investeringsbank, Verdensbanken og FN) har andre forvaltningsstrukturer.

35

Den nye revision af rammen for intern kontrol, som Kommissionen er i færd med at gennemføre, vil tage højde for alle Revisionsrettens bemærkninger.

36

I lyset af de særlige forhold, der gælder for Kommissionen, skal COSO-princip 2 ses fra et dobbelt perspektiv. På GD-niveau udfører hvert enkelt generaldirektorat et uafhængigt tilsyn med den interne kontrols udvikling og resultater gennem den interne kontrolkoordinator. I Kommissionen udøver kollegiet — som svarer til bestyrelsen, som COSO-princip 2 henviser til — et uafhængigt tilsyn med den interne kontrols udvikling og resultater (se svar på punkt 21).

Den centrale finanstjeneste blev oprettet for at yde støtte og rådgivning om økonomisk forvaltning, fortolkning af lovgivningen, intern kontrol og risikostyring, men ikke for at føre tilsyn med den faktiske gennemførelse af det interne kontrolsystem.

37

Den nuværende ramme, som blev vedtaget i Kommissionens reform og fastlagt i finansforordningen, beskriver klart ansvar og ansvarlighed. GD’erne skal etablere en organisationsstruktur og interne kontrolsystemer, herunder subdelegation og det dermed forbundne rapporteringssystem efter kaskadeprincippet, som skaber sikkerhed inden for hvert GD.

Med hensyn til grundlaget for at bestemme, hvorvidt erklæringerne i AAR er velbegrundede, udgør instrukserne (og vejledningen) til udarbejdelse af AAR et godt grundlag for forvaltningserklæringen, og et klart benchmark som grundlag for at holde GD’erne ansvarlige. Endvidere indeholder AAR et afsnit om den interne revisors rapporter og konklusion om status for kontrollen med GD’et. Endelig sikrer proceduren for gennemgang af AAR disse rapporters kvalitet, således at man fra politisk hold kan have tillid til ledelses- og forvaltningserklæringerne.

Kommissionen vil imidlertid analysere, hvorvidt visse aspekter kan præciseres yderligere.

38

Kommissionen har årligt rapporteret om gennemførelsen af Kommissionens strategi for bekæmpelse af svig (CAFS) siden 2013 i den årlige rapport om beskyttelse af EU’s finansielle interesser (»artikel 325-rapporten«).

39

Selv om Kommissionen mener, at risikoen for svig er tilstrækkeligt dækket i metoderne og vejledningen til GD’erne vedrørende strategier til bekæmpelse af svig, er Kommissionen i færd med at udarbejde et forslag om at medtage risikoen for svig i den nye interne kontrolramme.

42

Formålet med »Financial Statement Disclosure and Analysis« (FSDA) er ifølge IPSASB’s retningslinje for anbefalet praksis 2 (RPG 2) at give en forklaring på de væsentlige poster, transaktioner og begivenheder, der er angivet i en enheds årsregnskab, samt de faktorer, der påvirker dem.

Det er derfor logisk, at FSDA fokuserer på formandens 10 prioriteter, fordi de »er en videreførelse af Europa 2020-strategien« og i øjeblikket er den vigtigste rettesnor for Kommissionens politik, og hvordan EU’s midler bruges. Endvidere indeholder FSDA også oplysninger om Europa 2020. FSDA er imidlertid et dynamisk dokument. Kommissionen er derfor åben over for at drøfte forbedringer til indholdet af og fokus for dette dokument.

44 Tredje punkt

EU’s årsregnskaber vedtages af Kommissionen.

44 Fjerde punkt

Kommissionen bemærker, at dens regnskabssystem og regnskabsaflæggelse, som er baseret på periodiseringsprincippet, dermed er meget langt fremme i forhold til mange medlemsstater.

45 Andet punkt

FSDA, som Kommissionen udarbejder, følger den struktur og det indhold, der foreslås i IPSASB’s retningslinje for anbefalet praksis 2 (RPG 2).

45 Tredje punkt

Som Revisionsretten bemærker, ledsages årsregnskaberne af en revisionserklæring i EU-Tidende. Kommissionen ville glæde sig over at få mulighed for at medtage Revisionsrettens udtalelse om årsregnskabet i regnskabsdokumentet, så snart den er vedtaget, ligesom i den private sektor.

45 Femte punkt

I FSDA oplyser Kommissionen også om forskellige forvaltningsformer, regnskabsaflæggelse og ansvarlighed.

Kommissionen er i færd med at revidere forvaltningsopgørelsen.

45 Sjette punkt

EU’s årsregnskaber vedtages af Kommissionen. Eftersom den finansielle rapport indeholder et forord, gengives det ikke i regnskabet. Kommissionen vil overveje at have et forord med i årsregnskabet i fremtiden.

45 Syvende punkt

Ud over årsregnskabet og de ledsagende oplysninger udarbejder Kommissionen også den årlige forvaltnings- og statusrapport (AMPR), meddelelsen om beskyttelse af EU-budgettet og den finansielle rapport, den almindelige beretning om EU’s virksomhed samt Europa-Kommissionens formands tale om Unionens tilstand. Disse dokumenter indeholder omfattende ikkefinansielle oplysninger og beskriver de operationelle og strategiske risici.

EU’s årsregnskab opfylder informationskravene i de relevante internationale regnskabsstandarder (IPSAS) og EU’s regnskabsregler.

Kommissionen rapporterer om de samlede risikobehæftede beløb med hensyn til transaktionernes lovlighed og formelle rigtighed (risikobehæftede beløb ved betaling og ved afslutningen) i AMPR. I denne rapport drøftes det også, for hvilke udgiftsområder der er mest sandsynlighed for fejl.

45 Ottende punkt

Eftersom AMPR indeholder en kvantificering af risikoen for regelstridige transaktioner (risikobehæftede beløb ved betaling og ved afslutningen), mener Kommissionen ikke, at der er behov for at gentage disse oplysninger. Se ovenstående svar.

45 Niende punkt — Første led

Ud over årsregnskabet og de ledsagende oplysninger udarbejder Kommissionen også den årlige forvaltnings- og statusrapport (AMPR), meddelelsen om beskyttelse af EU-budgettet og den finansielle rapport, den almindelige beretning om EU’s virksomhed samt Europa-Kommissionens formands tale om Unionens tilstand, som indeholder oplysninger om de ikkefinansielle resultater.

45 Niende punkt — Andet led

Ud over årsregnskabet og de ledsagende oplysninger udarbejder Kommissionen også den årlige forvaltnings- og statusrapport (AMPR), meddelelsen om beskyttelse af EU-budgettet og den finansielle rapport, den almindelige beretning om EU’s virksomhed samt Europa-Kommissionens formands tale om Unionens tilstand.

45 Niende punkt — Tredje led

Oplysningerne om status for EU 2020-målene opdateres regelmæssigt og offentliggøres på Eurostats hjemmeside samt rapporteres i forbindelse med det europæiske semester. Se også svaret på punkt 42.

45 Niende punkt — Tiende punkt

Navnlig som følge af forskelle i gældsdimensionen (dvs. evnen til at opfylde finansielle forpligtelser eller refinansiere eller øge gæld) og indtægtsdimensionen (dvs. evnen til at ændre det eksisterende beskatningsniveau eller indføre nye indtægtskilder) kan EU-budgettet ikke sammenlignes med medlemsstaternes budgetter.

I EU er FFR det redskab, der på mellemlang til lang sigt sikrer stabilitet og forudsigelighed med hensyn til de fremtidige betalingsbehov og budgetprioriteringer. Kommissionen informerer om disse aspekter i forskellige rapporter.

45 Ellevte punkt

Der blev henvist til APC’s rolle i de sammenfattende rapporter og i AMPR i 2015. De fremtidige AMPR vil indeholde et særligt afsnit om APC’s rolle og konklusioner.

Fælles svar på punkt 46-47:

For første gang i år har Kommissionen fremlagt en omfattende integreret regnskabspakke. På denne måde samler Kommissionen alle de vigtigste finansielle oplysninger for 2015 på ét sted. Pakken indeholder:

a)AMPR med oplysninger om EU’s budget baseret på de resultater, der er opnået med EU’s budget frem til udgangen af 2015. Den beskriver også Kommissionens forvaltning af EU-budgettet i 2015 og indeholder en oversigt over funktionen af de interne kontrolsystemer, som Kommissionens afdelinger har etableret for at sikre opfyldelsen af de politiske og operationelle mål og de vigtigste risici, der eventuelt er forbundet dermed. Dette omfatter en vurdering af risiciene med hensyn til lovlighed og formel rigtighed, omkostningseffektiviteten af kontrollerne og strategierne til bekæmpelse af svig.

b)Den finansielle rapport indeholder en meget detaljeret oversigt over indtægter og fordelingen af midler pr. medlemsstat og pr. FFR-udgiftsområde.

c)Meddelelsen om beskyttelse af EU-budgettet om de foranstaltninger, der er truffet for at sikre, at ulovlige og regelstridige udgifter ikke finansieres over EU-budgettet, beskriver også, hvordan medlemsstaterne er involveret og påvirkes.

d)EU’s årsregnskab (dvs. aktiver og passiver, indtægter og udgifter) ved udgangen af 2015.

Denne integrerede regnskabspakke indledes med et forord fra kommissæren for budget.

Kommissærkollegiet har det overordnede ansvar for Kommissionens interne kontrolsystemer og risikostyring i forbindelse med vedtagelsen af den årlige forvaltnings- og statusrapport.

48

Kommissionen rapporterer om overslaget over risikobehæftede beløb i AMPR og giver et overblik over forebyggende foranstaltninger i meddelelsen om beskyttelse af EU-budgettet. Den ansvarlige ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede rapporterer om resultaterne af den udførte kontrol og giver et overslag over det beløb, der er forbundet med risiko for uretmæssige betalinger. Endvidere drøftes arten af de konstaterede fejl også i AAR. I forbindelse med dechargeproceduren har Kommissionen også på anmodning oplyst Europa-Parlamentet om de foranstaltninger, der er truffet for at håndtere nogle af de hyppigste fejl på konkrete politikområder.

49

Kommissionen har siden 2013 forbedret sine oplysninger om risikobehæftede beløb i forhold til de tidligere år, navnlig ved at tilføje det samlede risikobehæftede beløb ved betaling og ved afslutningen. Sidstnævnte tager højde for de finansielle korrektioner og inddrivelser, der er beskrevet i meddelelsen om beskyttelse af EU-budgettet.

Før 2013 havde Kommissionen i den sammenfattende rapport fremlagt alle oplysninger om forbehold og beskrevet det anslåede risikobehæftede beløb, der var omfattet af forbehold, for udgiftsområderne. De respektive AAR indeholdt supplerende oplysninger.

50

IAS bruger en betydelig del af sine ressourcer (ca. 40-50 %) på vurdering af de forvaltnings- og kontrolsystemer, der skal forebygge og afsløre/afhjælpe uregelmæssigheder, samt de begrænsede revisioner af beregningen af restfejlforekomsten.

Dette arbejde har skabt reelle forbedringer, navnlig i GD AGRI, hvilket både Revisionsretten og dechargemyndigheden glædede sig over.

51

GD DEVCO gennemfører primært sit budget under direkte forvaltning, og dette er underlagt en anden sikkerhedsmodel end for delt forvaltning, som udgør 80 % af EU-budgettet.

Se også Kommissionens svar på punkt 1.35 i Revisionsrettens årsberetning for 2015.

Kommissionen mener ikke, at det er relevant at henvise til »amerikanske organer, der forvalter statslige midler«, når der er tale om midler under delt forvaltning. Ved delt forvaltning baserer Kommissionen sig ikke på sine egne agenturers udgiftsrevisioner på EU-plan, men derimod på revisionsmyndighederne i de suveræne medlemsstater, der reviderer disse medlemsstaters udgifter, som ofte medfinansieres af medlemsstaten. Derfor mener Kommissionen ikke, at der vil være nogen gevinst at hente ved, at den selv opstiller sit eget statistisk gyldige skøn over fejlforekomsten for hele EU ved revision af tilskudsmodtagere, når det drejer sig om udgifter under delt forvaltning.

I overensstemmelse med kravene i de gældende regler vil Kommissionen fortsat samarbejde med medlemsstaternes revisionsmyndigheder og sammen med dem fastlægge en statistisk gyldig metode til vurdering af fejlforekomsten, og den vil fortsat bruge disse fejlprocenter, når de er blevet valideret. Kommissionen følger således princippet om, at revisionen foretages af én instans, og koncentrerer sin indsats om at revidere de nationale revisorer og validere deres revisionsarbejde. Herved baserer den sig på Revisionsrettens udtalelse nr. 2/2004 om »én enkelt revisionsmodel« med forslag til en struktur for intern kontrol i Fællesskabet. Denne tilgang falder helt i tråd med målet om at mindske de administrative byrder for tilskudsmodtagerne og reducerer desuden behovet for revisorstillinger i Kommissionen.

53

Kommissionen bemærker, at det amerikanske »General Accountability Office«, dvs. den eksterne revisor, har konstateret væsentlige svagheder og konkluderer følgende: »Indtil forbundsregeringen har indført effektive procedurer til at afdække det fulde omfang af uretmæssige betalinger og har truffet passende foranstaltninger på tværs af enheder og programmer til at reducere antallet af uretmæssige betalinger, vil den ikke have en rimelig sikkerhed for, at dens midler anvendes på en sikker måde«.

Kommissionen bemærker også, at den amerikanske præsidents kabinet i sin instruks fra den 20. oktober 2014 angav følgende: »Samarbejde med andre enheder. Agenturerne bør overveje at samarbejde med enheder – som f.eks. støttemodtagere, der underkastes enkelte revisioner, for at udnytte de løbende revisioner i processen med at anslå antallet og størrelsen af uretmæssige betalinger.«

Kommissionen understreger, at den i AMPR angiver et overslag over det risikobehæftede beløb ved betaling (som ikke tager højde for inddrivelsestiltag i forbindelse med uretmæssige betalinger). Den supplerer disse oplysninger med et overslag over det risikobehæftede beløb ved afslutningen (som tager højde for effekten af de flerårige korrigerende foranstaltninger).

57

Kommissionen henviser til sine svar på tidligere anmodninger fra Parlamentet og fastholder sin holdning til spørgsmålet om det at give sikkerhed, som Revisionsretten henviser til (se Kommissionens svar på punkt 1.40 i Revisionsrettens årsberetning for 2012).

Se også svaret på punkt V i resuméet.

Konklusioner og anbefalinger

58

Kommissionen vil fortsat bestræbe sig på i sine forvaltningsordninger med fokus på revision, økonomisk forvaltning og kontrol at overholde den relevante bedste praksis, som er fastlagt i standarder eller vedtaget af internationale eller offentlige organer (se Kommissionens detaljerede svar på punkt I-IV, IX, 24-26, 44-46).

59

De overordnede principper for Kommissionens forvaltningsrammer (f.eks. myndighed, ansvarlighed, pligter og ansvar) er knæsat i EU-traktaterne. Se også Kommissionens svar på punkt 21, 55 og 57.

60

APC er blot et af de mange midler, der er til rådighed til støtte for kollegiets tilsyn med Kommissionens forvaltning, risikostyring og interne kontrolpraksis. Den primære kanal er de formelle kommunikationsmekanismer, der er angivet i samarbejdsaftalerne mellem kommissærerne, deres kabinetter og Kommissionens tjenestegrene (regelmæssige møder, drøftelse af strategiske planer, forvaltningsplaner, årlige aktivitetsrapporter osv.), hvor først kommissæren og dernæst kollegiet informeres.

61

Se Kommissionens svar på punkt 39.

62

Fristen for vedtagelsen af årsregnskabet er fastlagt i finansforordningen til den 31. juli. Kommissionen har imidlertid i år i samarbejde med Revisionsretten allerede fremrykket vedtagelsen af årsregnskabet for 2015 med over to uger. Kommissionen er afhængig af, at medlemsstaterne fremsender deres data til tiden, men vil undersøge, om det er muligt at vedtage det endnu tidligere.

63

Kommissionen fremlægger ikke færre ikkefinansielle oplysninger end de andre organer, men oplysningerne fremlægges i andre regnskaber med generelt formål end årsregnskabet. Fra 2016 vil Kommissionen endvidere offentliggøre en integreret pakke af disse rapporter, som indeholder både finansielle og ikkefinansielle oplysninger (se svarene ovenfor).

Som tidligere nævnt giver IPSAS’ begrebsramme (afsnit 8.6) specifikt mulighed for at anvende flere regnskaber med generelt formål, som omfatter regnskabet eller årsregnskabet, FSDA og andre rapporter, som indeholder de supplerende oplysninger, brugerne har behov for.

64

Kommissionen er ikke enig med Revisionsretten i, at overslagene over fejlforekomsten ikke er baseret på en konsekvent metode. GD’erne skal rapportere i overensstemmelse med AAR-vejledningen fra de centrale tjenester. De forskellige begreber og indikatorer er defineret så bredt, at der kan tages hensyn til de særlige forhold i de forskellige GD’er, samtidig med at der er tilstrækkelig konsekvens til, at datene kan konsolideres.²

65

Se henvisningerne til svarene på de enkelte konklusioner nedenfor.

65 Første punkt

Se svar på punkt 24-26.

65 Tredje punkt — Første led

Se svar på punkt 30.

Kommissionen bekræfter, at APC’s mandat for 2015 omfatter en styrkelse af opfølgningen på Revisionsrettens anbefalinger.

65 Tredje punkt — Andet led

Se svar på punkt 30 og 31.

65 Tredje punkt — Tredje led

Se svar på punkt VII og 30, 31 og 45. Rapportering om resultater falder ind under ABM-styringsgruppens, generalsekretariatets, GD BUDG’s og de relevante ved delegation bemyndigede anvisningsberettigedes ansvar.

65 Tredje punkt — Fjerde led

Se Kommissionens svar på punkt 26, 30 og 31.

65 Tredje punkt — Fjerde punkt

Se svar på punkt 39.

65 Femte punkt

Se svar på punkt 62.

65 Sjette punkt — Første led

Kommissionen er i færd med at opdatere forvaltningsopgørelsen.

65 Sjette punkt — Andet led

I forbindelse med Kommissionen er det i formandens tale om Unionens tilstand, at resultater og udfordringer beskrives.

Endvidere redegør den almindelige beretning om EU’s virksomhed, som Europa-Kommissionen offentliggør hvert år, for EU’s vigtigste initiativer og resultater i det forgangne år. Den beskriver Kommissionens fremskridt med hensyn til at opfylde sine prioriteter (og dækker meget bredere end finansielle oplysninger). Den indeholder også et forord fra formanden.

65 Sjette punkt — Tredje led

Risikostyring i Kommissionen indgår primært i planlægningsfasen for SPP-cyklussen (strategisk planlægning og programmering), navnlig Kommissionens enkelte afdelingers udarbejdelse af strategiplaner og forvaltningsplaner. Kritiske risici rapporteres i forvaltningsplanen, bilag 4, og potentielle tværgående kritiske risici vurderes af de centrale tjenester. Væsentlige realiserede risici beskrives i de årlige aktivitetsrapporter (AAR) og den årlige forvaltnings- og statusrapport.

Ud over oplysningerne i AMPR rapporterer og oplyser Kommissionen om politiske mål, udfordringer og risici på flere forskellige måder. Formandens tale om Unionens tilstand er en vigtig lejlighed til at informere om udfordringer og muligheder på politisk plan. Der findes også mere detaljerede oplysninger om specifikke spørgsmål for hvert politikområde i de strategi- og forvaltningsplaner, som hvert enkelt generaldirektorat offentliggør.

65 Sjette punkt — Fjerde led

Oplysninger om ikkefinansielle resultater findes i AAR og AMPR.

65 Femte led

AMPR, den finansielle rapport og den årlige almindelige beretning om EU’s virksomhed indeholder disse oplysninger.

65 Sjette punkt — Sjette led

I henhold til APC’s beskrivelse af arbejdsopgaver skal APC årligt rapportere til kollegiet om sine aktiviteter. APC’s årsrapport sammenfatter APC’s konklusioner fra sit arbejde og fremhæver de spørgsmål, som APC har forelagt kollegiet. Den udgør en del af den dokumentation, der danner grundlag for Kommissionens vedtagelse af AMPR i EU-budgettet. Der blev henvist til APC’s arbejde i de sammenfattende rapporter og i AMPR i 2015. De fremtidige AMPR vil indeholde et særligt afsnit om APC’s rolle og konklusioner.

65 Sjette punkt — Syvende led

Navnlig som følge af forskelle i gældsdimensionen (dvs. evnen til at opfylde finansielle forpligtelser eller refinansiere eller øge gæld) og indtægtsdimensionen (dvs. evnen til at ændre det eksisterende beskatningsniveau eller indføre nye indtægtskilder) kan EU-budgettet ikke sammenlignes med medlemsstaternes budgetter.

I EU er FFR det redskab, der på mellemlang til lang sigt sikrer stabilitet og forudsigelighed med hensyn til de fremtidige betalingsbehov og budgetprioriteringer. Kommissionen informerer om disse aspekter i forskellige rapporter.

IPSAS’ retningslinje for anbefalet praksis angiver ikke, at rapportering om finanspolitisk holdbarhed skal indgå i eller offentliggøres sammen med årsregnskabet.

65 Syvende punkt

Kommissionen er ikke enig med Revisionsretten i, at overslagene over fejlforekomsten ikke er baseret på en konsekvent metode. GD’erne skal rapportere i overensstemmelse med AAR-vejledningen fra de centrale tjenester. De forskellige begreber og indikatorer er defineret så bredt, at der kan tages hensyn til de særlige forhold i de forskellige GD’er, samtidig med at der er tilstrækkelig konsekvens til, at datene kan konsolideres.

Kommissionen mener, at det er uhensigtsmæssigt at henvise til et benchmark vedrørende »amerikanske institutioner« i forbindelse med EU-budgettet (se svar på punkt 52).

Anbefaling 1 – Forklare de tilfælde, hvor den ikke overholder bedste praksis

Kommissionen accepterer denne anbefaling. Kommissionen bestræber sig på at overholde den nyeste og relevante bedste praksis, som er fastlagt i standarder eller vedtaget af internationale eller offentlige organer (se svar på punkt I-IV, VIII, 24-26, 44-49), og vil fortsætte med at tilpasse sin forvaltningsstruktur.

Anbefaling 2 – Overholde bedste praksis

Kommissionen accepterer delvist denne anbefaling (se detaljeret svar på de forskellige foreslåede foranstaltninger nedenfor).

Anbefaling 2 a)

Kommissionen accepterer denne anbefaling i overensstemmelse med artikel 116, stk. 2, i gennemførelsesbestemmelserne til finansforordningen. Se også Kommissionens svar på anbefaling 2.h).

Anbefaling 2 b)

Kommissionen accepterer denne anbefaling. Kommissionens kontrolsystemer (herunder IAS) er solide og omfattende og er ved at blive forbedret for at sikre fuld overholdelse af de interne kontrolprincipper i COSO 2013. Med disse systemer kan Kommissionen føre et passende tilsyn med, om forvaltningsstrukturen fungerer.

Anbefaling 2 c)

Kommissionen accepterer denne anbefaling. Se svar på punkt 62.

Anbefaling 2 d)

Kommissionen accepterer anbefalingen om at udforme en rapportpakke på en måde, der mindsker yderligere risici med hensyn til oplysningernes tilgængelighed og kvalitet. Se også svar på anbefaling 2.e).

Kommissionen tog allerede skridt i denne retning, da den 19. juli 2016 offentliggjorde sin integrerede regnskabspakke.

En enkelt ansvarlighedsrapport ville ikke være nok og er ikke i overensstemmelse med IPSASB’s begrebsramme for offentlige organers regnskaber med generelt formål, hvori det klart angives, at regnskaber med generelt formål, som har som mål at tilvejebringe oplysninger, der er relevante med hensyn til ansvarlighed og beslutningstagning, »sandsynligvis omfatter flere rapporter, som hver især mere direkte beskriver forskellige aspekter af formålene med regnskabsaflæggelsen«. I overensstemmelse med begrebsrammen offentliggør Kommissionen nu eller senere følgende dokumenter, som dækker de aspekter, Revisionsretten henviser til:

οKommissionen er i færd med at opdatere forvaltningsopgørelsen.

οI forbindelse med Kommissionen svarer talen om Unionens tilstand, som holdes i september, til en rapport fra formanden.

οUd over oplysningerne i den årlige forvaltnings- og statusrapport indeholder talen om Unionens tilstand samt de enkelte generaldirektoraters strategi- og forvaltningsplaner omfattende oplysninger om operationelle og strategiske risici.

οOplysninger om ikkefinansielle resultater findes i AAR og AMPR.

οDen almindelige beretning om Den Europæiske Unions virksomhed og AMPR indeholder oplysninger om aktiviteter i løbet af året og opnåelse af politiske mål.

οAPC’s årsrapport sammenfatter APC’s konklusioner fra sit arbejde og fremhæver de spørgsmål, som APC har forelagt kollegiet. Der blev henvist til APC’s arbejde i de sammenfattende rapporter og i AMPR i 2015. De fremtidige AMPR vil indeholde et særligt afsnit om APC’s rolle og konklusioner.

οNavnlig som følge af forskelle i gældsdimensionen (dvs. evnen til at opfylde finansielle forpligtelser eller refinansiere eller øge gæld) og indtægtsdimensionen (dvs. evnen til at ændre det eksisterende beskatningsniveau eller indføre nye indtægtskilder) kan EU-budgettet ikke sammenlignes med medlemsstaternes budgetter.

οI EU er FFR det redskab, der på mellemlang til lang sigt sikrer stabilitet og forudsigelighed med hensyn til de fremtidige betalingsbehov og budgetprioriteringer. Kommissionen informerer om disse aspekter i AMPR, den finansielle rapport, EU’s årsregnskab og andre rapporter, hvor det er nødvendigt.

Anbefaling 2 e)

Kommissionen accepterer delvist denne anbefaling.

De oplysninger, der ligger til grund for den nye integrerede regnskabspakke og de supplerende rapporter, vil så vidt muligt (dvs. med forbehold af navnlig de relevante frister for medlemsstaternes fremsendelse af de nødvendige data) blive fremlagt for Revisionsretten for at give mulighed for at kontrollere overensstemmelsen.

Anbefaling 2 f)

Kommissionen accepterer denne anbefaling. Den vil fortsat rapportere om det samlede risikobehæftede beløb i den årlige forvaltnings- og statusrapport.

Anbefaling 2 g)

Kommissionen accepterer denne anbefaling. Den vil opdatere og offentliggøre sine forvaltningsordninger regelmæssigt og forklare, hvordan den overholder internationale standarder og god praksis.

Anbefaling 2 h)

Kommissionen accepterer delvist denne anbefaling. Kommissionen vil i forbindelse med fornyelsen af medlemskabet af APC midtvejs i mandatperioden overveje spørgsmålet om at øge antallet af eksterne medlemmer med dokumenteret faglig ekspertise inden for revision og beslægtede områder, som udnævnes af Kommissionen efter en åben og gennemsigtig procedure. Risikostyring, regnskabsaflæggelse og resultaterne af efterfølgende kontroller/revisionsfunktionen falder ind under ABM-styringsgruppens, generalsekretariatets, GD BUDG’s og de relevante ved delegation bemyndigede anvisningsberettigedes ansvar. Kommunikationskanaler, herunder navnlig AAR, forvaltnings- og strategiplaner osv., sikrer, at de ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede underretter de respektive kommissærer og kollegiet, således at sidstnævnte kan føre passende tilsyn. Endvidere reviderer IAS regelmæssigt den efterfølgende kontrol-/revisionsfunktion i de relevante generaldirektorater, navnlig på nøgleområder som delt forvaltning, hvorefter APC tager stilling til resultaterne. Kommissionen vil overveje at bede IAS foretage revisionsarbejde vedrørende forvaltnings-/revisionsordninger med hensyn til risikoforvaltning, regnskabsaflæggelse og den efterfølgende kontrol-/revisionsfunktion, navnlig tilsyn på andet niveau, for at afdække, hvilke forbedringer der kunne styrke disse mekanismer.

1»Conceptual Framework for General Purpose Financial Reporting by Public Entities (Conceptual Framework for GPFRs)«, vedtaget i oktober 2014 af International Public Accounting Standards Board (IPSASB)

2See also Commission replies to paragraphs 1.19-1.20 of the Court’s 2010 Annual Report, paragraphs 1.22, 1.23 and 1.25 of the Court’s 2011 Annual Report, paragraphs 1.41-1.42 and 1.44-1.45 of the Court’s 2012 Annual Report, paragraphs 1.29-1.30 and 1.32 of the Court’s 2013 Annual Report, paragraphs 1.50, 1.53-1.54, and 1.65 of the Court’s 2014 Annual Report and paragraphs 1.35 and 1.48 of the Court’s 2015 Annual Report.

QJ-AB-16-027-DA-E    ISSN 1977-5636

Forvaltning omfatter de ordninger, der er indført for at sikre, at de tilsigtede resultater for interessenter fastsættes og opnås. God forvaltning er ikke kun et spørgsmål om relationer, men drejer sig om at opnå resultater og give beslutningstagerne de redskaber, de har brug for for at udføre deres arbejde. I denne beretning konkluderer vi, at Kommissionen på adskillige områder fraviger eller ikke fuldt ud lever op til bedste praksis som fastsat i standarder eller indført af de internationale og offentlige organer, vi udvalgte som benchmarks. For fortsat at kunne håndtere de centrale risici er Kommissionen nødt til at styrke forvaltningsstrukturen i hele institutionen yderligere.